JUMALAN JUOKSUTYTÖT VIROSSA
Tervetuloa ohjelmaan Jumalan juoksutytöt!
Vieraanani on tänään rakas tyttäreni Sanna Pitko.
Tervetuloa Sanna! - Kiitos.
Mukavaa, että olet siinä.
Äitinäsi olen tuntenut sinut jo 18 vuotta, -
mutta katsojille olet vieras. Voisitko esitellä itsesi lyhyesti?
Olen Sanna. Vartuin uskovassa perheessä.
Vanhempieni usko on hyvin elävää, joten elämä on ollut vivahteikasta.
Olen saanut asua kolmessa maassa.
10-vuotiaaksi asuin ja kävin koulua Suomessa.
Nyt asumme seitsemättä vuotta Virossa, Pärnussa.
Välillä asuimme myös Amerikassa. Elämäni on ollut värikästä.
Olen käynyt pyhäkoulua ja tunnen hyvin Jumalan ja Raamatun sisällön.
Hiljattain ymmärsin, että suhde Jumalaan voi olla yksilöllinen.
Aavistan kokevani innostavan elämänmuutoksen!
Niin, olet nyt 18 vuotta ja täysi-ikäinen.
Kuten kerroit, elämäsi on ollut kokemusrikasta ja vaihtelevaa.
Miten muutokset ovat vaikuttaneet sinuun?
Koetko lapsuutesi antaneen enemmän kuin ottaneen?
Kuten aina elämässä, tapahtuma- hetkellä ei näe tai koe asioitten -
hyviä tai huonoja puolia.
Vasta nyt käsitän lapsuuteni merkityksellisyyden.
Muistan, miten vaikeata oli muuttaa Suomesta Viroon.
En hyväksynyt vanhempieni päätöstä alkuunkaan.
Luulin, ettei kukaan pidä minusta enkä löydä ystäviä.
Tänäpäivänä olen onnellinen ja hyvilläni saatuani kasvaa Virossa.
Minusta nuorten elämä Suomessa on ihan kamalaa.
Olen kiitollinen lapsuudestani.
Ilman sitä luonteeni olisi toisenlainen.
Lapsena olin arka.
Koska olemme muuttaneet paljon, olen nyt erittäin sopeutuvainen.
Olen rohkea ja ystävystyn helposti, mikä on tietysti hieno asia.
Raamatussa kerrotaan, että emme aina käsitä elämämme tapahtumia, -
mutta Jumala kääntää kaiken meille siunaukseksi.
Myös sinulla on ollut käsittämättömiä vaikeita aikoja.
Sanoit, että mielestäsi suomalaisilla nuorilla on ongelmia.
Nähdäkseni myös monet virolaiset nuoret elävät kaaoksessa.
Heiltä puuttuu esikuva, ja he kärsivät identiteettiongelmista.
Jumalan kautta näen, että Hän on auttanut sinua ja tunnet itsesi.
Tiedostat merkityksesi Jumalalle.
Miten vanhemmat voisivat tukea lapsiaan löytämään itsensä?
Mielestäni vanhemmilla on tässä korvaamaton rooli.
Juuri silloin, kun teini-ikäinen vaikuttaa välinpitämättömältä -
kaiken suhteen, hän eniten kaipaa rakkaudellista tukea.
Tiedän ystävieni kautta, miten tärkeätä vanhempien tuki on.
Minulla on ystäviä erilaisista perhetaustoista.
Toinen on uskovasta ja toinen alkoholiongelmaisesta perheestä.
He ovat saman ikäisiä, mutta tapa, -
millä he koettavat teini-iästään selviytyä, on täysin erilainen.
Uskovassa perheessä kasvavalla on helpompaa.
Hänellä on vanhemmat ja Jumala, jotka tukevat.
Toinen ystäväni on sen sijaan aivan eksyksissä ja vaikeuksissa.
Tilannetta on raskasta seurata, sillä en voi ratkaista ongelmia.
Hän on jäänyt lapsena isän rakkautta vaille.
Nyt hän etsii sitä muualta.
Sitä on kurjaa katsoa sivusta. En voi sanoa hänelle, -
ettei hän löydä siten rakkautta. Hän ei uskoisi, ei ainakaan vielä.
Ilman toisten tukea jää paljosta paitsi.
Kerroit, miten tärkeää isän rakkaus on nuorelle.
Onko se yhtä tärkeätä niin tytöille kuin pojillekin?
Mitä isän tulisi käytännössä tehdä tukeakseen nuorta?
Joskus isät luulevat, että tyttäret tarvitsevat äitiä ja pojat isää.
Todellisuudessa tytöt kaipaavat isän rakkautta yhtä paljon.
Pojat kaipaavat enemmän pelikaveria ja kannustusta.
Tytöt taas kaipaavat kehumista ja hyväksyntää.
Tytön tulee saada tuntea, miten kallisarvoinen hän on.
Jos tyttöä ei huomioida kotona, hän hakee sitä muualta.
Luulen, että ihmisiä kiinnostaa kuulla henkilökohtaisia kokemuksia.
Silti usein puhutaan kasvatus- asioista teoriatasolla.
Tuleeko sinulle mieleen jokin muisto tai kokemus, -
milloin sait tukea tai rakkautta isältäsi?
Olen aina ollut isän tyttö. Rakastan isääni ja hän minua.
Joskus itsekin kaveerasin paljon poikien kanssa, -
mutta en etsiäkseni rakkautta. Poikien seurassa oli vain hauskaa.
Tuona aikana etsin itseäni.
Olen aina ollut vakuuttunut siitä, että isä rakastaa minua.
Kiitos Jumalalle, että viime aikoina isäni on kovasti muuttunut.
Hän on löytänyt henkilökohtaisen suhteen Jumalaan.
Ilo nähdä, miten rakkaudellisesti hän suhtautuu kaikkiin.
Isäni viettää aikaa nuorten kanssa, joilla ei ole kotona omaa isää.
Hän jakaa rakkautta niille, jotka sitä kipeästi tarvitsevat.
Tiedän, että olen isäni mielestä ihanin tytär maailmassa.
Se on mukava tunne, ja se auttaa käsittämään Jumalan rakkautta.
Millaiseksi sinä koet Jumalan?
Käsitykseni muuttuu jatkuvasti. Esimerkiksi ymmärsin äskettäin -
nuortenleirillä, etten rakasta Jumalaa niin paljon kuin voisin.
Toki rakastan, mutta en niin antaumuksella kuin Hän meitä.
Tahtoisin oppia rakastamaan Jumalaa koko sydämestäni.
Jumalsuhteeni myötä olen oppinut, miten armollinen Hän on.
Perhetaustastani huolimatta olen kompastellut -
ja tehnyt paljon virheitä elämäntielläni.
Olen saanut kokea, miten armollinen Jumala on.
Ehkä en käsittäisi tätä ilman isäni vaikutusta.
Isälläni on kyky antaa anteeksi.
Vaikka tekisin virheitä, tiedän, että kelpaan silti.
Joskus syntisenä mietin, että mahdanko enää saada anteeksi.
Mutta Jumalan armo on rajaton. Nyt sen ymmärrän.
Tärkeintä on nöyrtyä Jumalan edessä.
Joskus olen tuntenut olevani kaukana Jumalasta.
Otan askeleen Häntä kohti rukoillen polvillani, -
ja samassa tunnen Hänen läsnäolonsa kuin selkäni takana.
Kun käännyn, on Hän edessäni.
Tuntuu hyvältä tietää, että Jumala on aina läsnä.
Sanoit, että me lähestymme Jumalaa.
Olet myös ymmärtänyt, että Hän on armollinen ja hyvä.
Vaikka Hän on anteeksi antava, emme saa leikkiä Hänen kanssaan.
Sillä Hän on Pyhä Jumala.
Tiedän sinulla olevan Raamatussasi kohta, jonka voisit lukea meille.
Kyllä, kohta on hyvin tärkeä minulle.
Asuessamme Amerikassa olin vaikeuksissa.
Olin tottelematon ja huonossa kaveripiirissä, tein vääriä asioita.
Jouduin tekemisiin huumeitten kanssa.
Samaan aikaan osallistuin seurakunnan tilaisuuksiin.
Nuortenilloissa itkin Jumalan edessä, etten halua elää näin.
Mutta viikonlopun jälkeen sama elämäntyyli jatkui.
En ollut ulkokultainen, vaan tavallaan tapojeni orja.
Eräänä iltana käydessäni levolle -
Jumala puhutteli minua. Polvistuin ja otin Raamatun esille.
Sain eteeni Jaakobin kirjeen neljännen luvun.
Liikutuin siitä suuresti. Luen sen nyt.
Koko luku on puhutteleva, mutta luen 5. jakeesta.
"Vai luuletteko, että Raamattu turhaan sanoo: 'Kateuteen asti -
hän halajaa henkeä, jonka hän on pannut meihin asumaan?'
Mutta hän antaa sitä suuremman armon. Sentähden sanotaan:
'Jumala on ylpeitä vastaan, mutta nöyrille hän antaa armon.'
Olkaa siis Jumalalle alamaiset, mutta vastustakaa perkelettä, -
niin se teistä pakenee. Lähestykää Jumalaa, niin hän lähestyy teitä."
Hieno kohta. Meidän tulee nöyrtyä mutta myös vastustaa pahaa.
Jumala ei voi tehdä kaikkea puolestamme.
Minunkin piti itse vaihtaa kaveripiirini.
Voin nöyrtyä ja Jumala auttaa.
Minun on otettava ensimmäinen askel.
Jumala ei riistä ystäviä, vaan valinta on itse tehtävä.
Vaikea valinta muuttuu helpommaksi Jumalan läsnäollessa.
Se on yhteistyötä, eikö?
Muutoin olisimmekin robotteja tai Jumalan sätkynukkeja.
Sitä ei Jumala halua, vaan Hän tahtoo elää kanssamme.
Hän tahtoo, että vapaaehtoisesti annamme sydämemme Hänelle.
Jumala toivoo elävää vuorovaikutusta kanssamme.
Minkälaista elämää nykyään vietät?
18-vuotiaana sinulla on aikuisuus edessä.
Mistä unelmoit?
Haaveita on paljon ja rukoilen, -
että ne sopisivat yhteen Jumalan suunnitelman kanssa.
Tulevaisuudensuunnitelmani ovat hyvin selkeät.
Mutta Jumala on kehottanut myös rukoilemaan.
En halua mennä ja opiskella yksin omien halujeni mukaan -
tajutakseni myöhemmin, että Jumala toivoi minulta muuta.
Sanasi sopivat yhteen lukemasi raamatunkohdan kanssa.
Että nöyrtykää Jumalan edessä. Meille on annettu vapaa tahto -
ja voimme elää kuten haluamme.
Mutta Jumala toivoo meidän vapaa- ehtoisesti kääntyvän puoleensa, -
vaikka se olisi omia suunnitelmiamme vastaan.
Uskon, että minun tulevaisuuden- suunnitelmani ovat Jumalalta.
On liian paljon nuoria, jotka eivät uskalla edes unelmoida.
Juuri nuortenleirillä puhuttiin unelmien tärkeydestä.
Unelmat voivat olla absurdeja.
Jos ei ole unelmaa, ei elämällä ole päämäärää.
Ilman päämäärää ei ole elämänhalua.
Tästä koituu valtavia ongelmia.
Osa nuorista ei halua elää.
Minä haluaisin kiertää maailmaa!
Haluaisin myös opiskella itselleni ammatin.
Lapsesta asti olen haaveillut lääkärin työstä.
Toivon kovasti, että haave on yhtä Jumalan suunnitelman kanssa.
Uskon Jumalan olevan hyvä Isä.
Hän ei johdata minua vastenmieliseen työhön.
Että Hänen suunnitelmansa voin toteuttaa ilolla.
Varmasti, sillä Hän on hyvä Isä.
Hän tietää parhaiten, mitkä asiat meitä ilahduttavat.
Hän toivoo varmasti, että teemme nautittavia asioita Hänen kanssaan.
Että elämä olisi antoisaa vaikeuksista huolimatta.
Tiedän, että sinä olet hyvin vastuuntuntoinen.
Menet läpi harmaan kiven etkä karta haasteita.
Uskon sen olevan piirre, joka on lahja Jumalalta.
Kuten kerroit, elämäsi ei ole ollut mutkaton.
Sinulla on ollut omat vaikeutesi, joiden kautta Jumala on -
hionut luonteenpiirteitäsi muotoon, joka palvelee tarkoitustasi.
Sen työn tulosta on mukava katsella.
Sinulla on toinenkin merkityksekäs raamatunkohta.
Nykymaailman ongelmana on kunnioituksen puute.
Jopa perheenjäsenetkin puhuvat rumasti toisilleen.
Lasten ja nuorten tulisi kunnioittaa vanhempiaan.
Mitä sinä ajattelet asiasta?
Sehän on yksi kymmenestä käskystä.
Monet käskyt ovat kieltoja, mutta tämä sisältää lupauksen:
jos kunnioitan isääni ja äitiäni, sujuu elämä paremmin.
Myös minun on ollut vaikea kunnioittaa vanhempiani.
Mutta on tärkeätä oppia tuntemaan kunnioitusta.
Jos ei kunnioita vanhempiaan, niin tuskin ketään muutakaan.
Silloin on vaikea kunnioittaa edes Jumalaa.
Vanhempamme ovat meille ensimmäiset 18 vuotta -
ylimmät auktoriteetit heti Jumalan jälkeen.
On kovin tärkeätä kunnioittaa vanhempiaan.
Kaikilla nuorilla ei ole hyviä vanhempia.
Heidän vanhemmistaan on vaikea löytää mitään kunnioitettavaa.
Mutta kunnioitus ei ole kynnysmattona olemista.
Itseään tulee puolustaa, mutta ei nyrpeästi tai tottelemattomasti.
Kunnioitukselle voi asettaa rajat itsekunnioituksen puitteissa.
Kun lapsi kunnioittaa vanhempiaan, alkavat hekin kunnioittaa lastaan.
Kuten kaikki tiedämme, maailma on täynnä pahuutta.
Raamatun sanaa on myös tulkittu väärin, että kaikkea tulisi sietää.
Kuten sanoit, raja on vedettävä. Väkivaltaisuutta ei voi sallia.
On oikeus puolustaa itseään.
Mutta se ei tarkoita kunnioituksen puutetta vanhempiaan kohtaan.
Kun nuori asettaa kunnioitukselleen rajat, se auttaa myös vanhempaa -
hahmottamaan oman vastuunsa asiassa.
Tavallisesti vanhemmat tuntevat vastuunsa, -
mutta hekin ovat erehtyväisiä ihmisiä omine vaikeuksineen.
Myös nuorella on oikeus suojella itseään.
Jumala opastaa meitä elämään rakkaudellisesti toistemme kanssa.
Me teemme yhteistyötä monin eri tavoin.
Sinäkin työskentelet kanavalla ja olet myös kääntänyt ohjelmia.
Vapaa-ajalla teemme nuorisotyötä.
Millaista sinusta on tehdä työtä yhdessä äitisi kanssa?
Työskentely tulee mielekkäämmäksi sitä mukaa, kun itse vanhenen.
Joskus tunsin, että en haluaisi tehdä nuorisotyötä.
Mutta sekin työ on muuttunut mielekkääksi.
Nyt ajattelen, että kunpa työ olisi aina tuntunut mukavalta, -
sillä silloin on itselläkin hyvä olla.
Meillä on yhteisiä kiinnostuksen- kohteita, kuten nuorisotyö.
Pidän kovasti siitä, että meillä kyläilee paljon nuoria.
Tosin välillä tunnen, että on raskasta aina rakastaa, -
kun perässäni kulkee kaksi tai kolme nuorempaa.
Inhimillinen rakkaus ei tahdo riittää kaikille.
Mutta olen oppinut, että jos rakastaisin vain inhimillisesti, -
sokaistuisin: kuvittelisin olevani itsessäni hyvä ja rakastava ihminen.
Tapaan rukoilla Jumalalta lisää rakkautta.
Kun rakkauteni ei ole lähtöisin minusta, en voi siitä ylpistyä.
Sillä Jumala rakastaa näitä nuorempia minun kauttani.
Saan ihmisenä jakaa Jumalan rakkautta toisille.
Olet siis tiedostanut, että -
en minä itse, en omin voimin, -
vaan pyytäessäni voimaa ja rakkautta Jumalalta, -
Hän auttaa minua jaksamaan.
Työskentelyäsi on mukava seurata, ja uskon sinulla olevan -
suuri rooli nuorempien kehityksessä ja olet heille esimerkkinä.
Voisit tässä kannustaa katsojia. Mitä haluaisit sanoa nuorille?
Miten itsekin nuorena ihmisenä rohkaisisit toisia nuoria?
On paljon asioita, mitä voisin sanoa.
Ehkä tärkeimpänä pidän itsensä hyväksymistä.
Nuorilla on tarve miellyttää toisia ja käyttäytyä kuten muut.
Se voi viedä huonoihin valintoihin, tupakoimaan ja juomaan.
Niin kauan kuin ihminen vain haluaa miellyttää toisia, -
hän ei löydä sisäistä rauhaa.
Tämä on myös uskovien ongelma.
He ehkä yrittävät välttää aiheuttamasta -
kiusallisia tilanteita ja pysyvät siksi vaiti uskostaan.
Mutta niin ei voi olla onnellinen.
Sillä usko ei ole vain uskoville, vaan tarkoitettu kaikille.
Maailmalle olisi suureksi avuksi, jos uskovat puhuisivat uskostaan.
Uskonnolla ei tule ahdistella tai painostaa, kun siitä kertoo.
Usein ihmiset kunnioittavat uskovan valintoja.
Rohkeus kieltäytyä alkoholista herättää arvostusta.
Nuorelta vaaditaan paljon rohkeutta kieltäytymiseen, kun muut juovat.
Kun käyttäytymismalli tulee sisimmästä, ihminen on onnellinen.
Silloin ihminen uskaltaa olla sellainen kuin hän oikeasti on.
Tarkoitatko sanoa, että usko on sinulle vapautta?
Usko ei ole itsensä sitomista mihinkään kaavaan.
Jumala ei ole luonut uskovalle mitään muottia.
Usko on sitä, että on Jumala, joka auttaa olemaan se, joka olen.
Olet omana itsenäsi arvokas Jumalalle, sillä Hän loi sinut.
Olet Jumalan luomus.
Olemme tarkoituksella erilaisia ja sellaisina rakastettuja.
Kyllä, aivan totta! Kaikki olemme ainutlaatuisia.
Jokainen yksilö on Jumalan silmäterä.
Tässä on terveen itsekunnioituksen perusta:
tunne sydämessäsi olevasi arvokas ja kelpaavasi tällaisena.
Toki Jumala työskentelee puhdistaen sisintämme.
Emme vielä ole täydellisiä, mutta Jumala auttaa meitä kehittymään.
Rakas katsoja, kuten me Sannan kanssa keskustelimme, -
Jumala tuntee elämäsi ja sydämesi.
Rohkaisen sinua etsimään aikaa, jolloin voit kääntää katseesi -
Jumalan puoleen. Kerro Hänelle murheesi ja mietteesi.
Hän kuuntelee. Ole Hänen edessään vilpitön itsesi.
Avaa sydämesi ja anna Hänelle mahdollisuus muuttaa sinua, -
elämääsi ja olosuhteitasi.
Jumala rakastaa sinua ja välittää sinusta.
Hänestä löydät tarkoituksesi.
Ole siunattu! Kiitos tästä puolituntisesta.
Suomennos: Maria Peura