JUMALAN JUOKSUTYTÖT VIROSSA
Tervetuloa ohjelmaan! Elämä Jumalan kanssa on -
ihmeellistä ja turvallista, sillä Häneen voi aina luottaa.
Vieraanamme on Einike Pähn, jonka elämässä Jumala on ollut -
uskollisesti syntymästä asti. Tervetuloa, Einike!
Mitä haluaisit kertoa aluksi itsestäsi katsojille?
Vaikea kysymys, mutta yritän vastata.
Omasta mielestäni olen iloinen Jumalan lapsi, joka -
on elänyt Jumalan kämmenellä syntymästään saakka.
Hän on huolehtinut minusta kuin silmäterästään.
Tiedän kanssasi keskusteltuani, että todella luotat Jumalaan.
Kertoisitko tarkemmin, mitä Jumalan uskollisuus sinulle merkitsee?
Tiedämme, mitä on uskollisuus.
Yksi esimerkki on isän ja äidin luotettavuus ja rakkaus lapseen.
Minulla on ollut tällaiset vanhemmat.
Lapsuuteni oli hyvin onnellinen.
Vartuin uskovassa perheessä, vaikka usko oli kielletty aihe maassamme.
Minulle on ollut siunauksena se, -
että mitä lapsen sydämeen kylvetään - se kasvaa.
Se ei katoa koskaan.
Niin on Jumala ollut elämässäni lapsuudesta asti.
Jumala ei ole koskaan jättänyt minua.
Onko elämäsi ollut aina helppoa, kuin ruusuilla tanssimista?
Ei, elämäni ei ole ollut aina helppoa.
Kiitos Jumalalle, että saan olla tässä tänään -
ja että olen terve.
Minusta ilman Jumalaa ei olisi mitään.
Minuakaan ei olisi.
Mitä tarkoitat sillä, ettei sinuakaan olisi?
En usko ennustuksiin, mutta -
äidilleni ennustettiin ollessani pieni, että tulisin kuolemaan.
Minulle on monta kertaa sanottu, -
etten eläisi enää kauaa, koska olin nuorena kovin sairas.
Jumalahan määrää päiviemme luvun, eivät ihmiset.
Munuaiseni eivät toimineet kunnolla, -
mutta nyt olen täysin terve.
Kerroit, että sinua kiellettiin hankkimasta lapsia, -
koska lääkärit luulivat sinun tai lapsesi kuolevan synnytykseen.
Niin, että vaarantaisin itseni ja lapseni.
Tuliko lapsia sitten?
Kyllä! Minulla on kaksi tervettä lasta ja olen heistä onnellinen.
Milloin tervehdyit sairaudestasi, lasten saamisen jälkeenkö?
Lasten syntymisen jälkeen olin vielä monta kertaa sairaalassa.
Olen ollut noin 10 kertaa sairaalassa munuaisvian vuoksi.
Kolme kertaa on aiottu leikata, mutta aina on tullut jokin este.
Ensin sairastui lääkäri, sitten sain itse kuumetta -
ja kolmannella kerralla jokin laite oli epäkunnossa.
Minua ei siis voitu leikata.
Myöhemmin, kun lapset olivat jo kouluiässä, -
jouduin työpaikalla olleen tuli- palon vuoksi sairaalaan, -
ja silloin lääkärit sanoivat minun menehtyvän munuaisvikani takia.
Oli talvi ja sairaalassa pidettiin potilaita eristyksessä, -
eikä lapsia normaalisti olisi päästetty osastolle.
Mutta minun lapseni saivat käydä luonani vapaasti ja -
lueskella läksyjään kanssani. Ihmisjärkihän oli sitä mieltä, -
että en tulisi selviämään. Tuolloin ei ollut lääkkeitäkään.
Kiintoisaa on, että minulla oli eräs ystävä, -
perhetuttu, joka toimi lääkärinä armeijassa.
Olin jo kotiutunut sairaalasta, ja meillä paloi yöllä valo.
Ystäväni sattui ajamaan ohitsemme tuona yönä ja näki valon ikkunassa.
Hän halusi selvittää syyn siihen. Poikani Marko oli jalkeilla -
ja avasi oven, sillä itse olin kovin heikossa kunnossa.
Marko kertoi ystävälle, että äiti on sairas.
Hän hankki antibiootteja, joita muutoin ei ollut saatavilla.
Ihmeellisellä tavalla tervehdyin.
Sairaalassa ollessa sain myös allergisen shokin -
varjoaineista, joita minulle annettiin munuaiskuvausta varten.
Tilanne oli niin vakava, että kävin jo kuoleman porteilla.
Lääkärit ajattelivat loppuni olevan käsillä, mutta toivuin siitäkin.
Luulen heidän etsineen tästä oikeasta kädestäni verisuonta.
Piikitettäessä neula lävisti hermon, ja kädestä katosi tunto.
Kaksi viikkoa nostin toisella kädellä toista.
Mutta olin elossa!
Tuolloin en nähnyt tilannettani sellaisena kuin sen nyt näen.
Se oli Jumalan armoa.
Vain Jumalan armosta olen tässä. En löydä muuta selitystä.
Tämän jälkeen minulla ei ollut enää ongelmia terveyden kanssa.
En ole käynyt hoidoissa eikä munuaisvaivaa enää ole.
Joskus 46- tai 48-vuotiaana kävin sairaalassa kontrollissa.
Tulokset ihmetyttivät lääkäreitä: munuaiseni olivat täysin terveet.
En tiedä tarkalleen milloin, mutta olin täysin parantunut.
Siitä kiitän yksin Kuningastani.
Sinusta paistaa kiitollisuus, ja elämäsi kertoo sinun olevan -
kiitollinen ihminen. Kysynkin, että mikä on sinun elämäsi -
kantava voima tai unelma? Mitä haluaisit tehdä tai minne mennä?
On eräs suuri asia, mitä haluan.
Oikeastaan juuri nyt, juuri tänä aikana -
eletään ratkaisevia hetkiä.
Minusta tämä on historiallisestikin kaikkein jännittävintä aikaa.
Uskon vilpittömästi, että jos vain saan vielä elää, -
minä ja aikalaiseni tulemme näkemään Jeesuksen paluun.
Juuri se, että Jeesuksen tulo on niin lähellä ...
miten sen selittäisin ...
se tieto saa sydämeni palamaan halusta kertoa ihmisille Hänestä -
ja kysymään, että tunnetko sinä jo Jeesuksen.
Onko sinulla jo se vakuutus olemassa?
Se ikuinen vakuutus, minkä Jumala on säätänyt.
Jumala on vakuuttanut minut jo ennen syntymääni.
Voitko kuvitella! Se on upeaa, aivan mahtavaa.
Kerran eräs ihminen sanoi minulle, että hän haluaisi olla kuin minä.
Jäin kummeksuen miettimään asiaa.
Olisin halunnut sanoa hänelle, että älä sellaista toivo, -
en suosittelisi itseni kaltaista. Olen itsepäinen ja uppiniskainen.
Minulla, kuten meillä kaikilla, on ikäviä inhimillisiä piirteitä.
Jumalalla on ollut kova työ kaltaiseni kanssa.
Sanoin tälle ihmiselle, että ethän sellaista voi toivoa.
Hän vastasi tarkentaen, että hän toivoi sitä mitä minulla on;
hän halusi tulla myös Jumalan vakuuttamaksi.
Minullahan on turvallisin ja paras elämänvakuutus!
Toivoisin kaikille samaa vakuutta, sillä Jeesus tulee hyvin pian.
Kaikki ympärillämme oleva katoaa.
Jos minulla olisi paljon omaisuutta, pelkäisin vain rahojeni puolesta.
Mutta kaikki maallinen jää tänne. Mitään ei saada mukaan.
Kaikki: presidentti, kuningas tai -
syrjäytynyt työtön, joita nykymaailmassa on paljon, -
kaikki me lähdemme samalla tapaa.
Kun Jeesus tulee, hän ottaa jokaisen vastaan samalla tavalla.
Herra ei katso ulkoista asemaa, vaan ihmisen sisintä.
Tärkeintä on sydämen puhtaus. Rakkaus.
Meidän tulisi rakastaa hyljeksittyjä ihmisiä.
Niin, meidän tulisi jakaa rakkautta ja rakastaa toisiamme kuten -
Jeesus meitä rakastaa.
Ja meidän tulisi kylvää rakkautta lapsiimme.
Oikeastaan tämä on myös lapsen vanhemmille vaikea asia.
Että opettaa ja kasvattaa lasta Raamatun mukaisesti.
Aivan pienestä pitäen lapseen tulisi kylvää siementä, -
jota hän ei milloinkaan kadota, minne hän ikinä meneekin.
Se aina palautuu mieleen, ja niin lukee Raamatussakin.
Se siemen on myös sinun elämässäsi kantanut ravitsevaa viljaa?
Kyllä, juuri näin.
Olinhan minäkin avarassa maailmassa.
Onneni on, etten ole hylännyt elämästäni Jeesusta enkä Jumalaa.
Jos olisin, en olisi elossa.
Oli aika, jolloin maailma veti minua puoleensa -
ja tielläni on ollut suuria vaikeuksia, -
mutta en silloin nöyrästi kääntynyt Jumalan puoleen.
Tuolloin itkin ja vaikeroin itsesäälistä: miksi juuri minä?
Miksi? Koska en ymmärtänyt olevani turvassa Jumalan kämmenellä.
Kuitenkin jos näitä vaikeuksia ja itkuja ei olisi ollut, -
en tiedä mihin olisin joutunut.
Kerran ne ovat pelastaneet minut jopa vankilalta.
Kiitos vaikeuksien, joiden kautta Jumala pelasti minut.
Ehditkin jo kertoa minulle, miten olit vähällä joutua syyttömänä -
vankilaan, mutta Jumala näki kaiken ennalta ja huolehti sinusta.
Kertoisitko meille tarinan uudelleen?
Se on pitkä tarina.
Tapahtui niin, että minua syytettiin asiasta, -
johon olin täysin osaton.
Pahan teon, rikoksen, tehnyt ihminen syytti siitä minua.
Sinä päivänä ja kellonaikana, jolloin rikos oli tehty -
ja josta minua siis syytettiin, oli minulle annettu varoitus.
Olin juuri silloin työnantajan luvalla lääkärin vastaanotolla.
Minulla oli lääkärin ajanvaraus- lipuke kädessä ja -
työnantajani antoi tietysti luvan mennä tietäen munuaissairaudestani.
Niin kävin vastaanotolla.
Seuraavana päivänä poikkesin työpaikalleni lääkärintodistusta -
tuomaan ja kerroin jääväni pidemmälle sairauslomalle.
Minulla todettiin munuaistulehdus.
Mutta työnantaja nuhteli minua eikä luvannut päästää sairaslomalle.
Hän laittoi ilmoitustaululle lapun, -
jossa luki minun olevan työpinnari.
Oli valtava häpeä nuorelle tytölle tulla leimatuksi laiskaksi.
Voi miten itkin kohtaloani, miksi minua näin kohdellaan?
Kaikki näkivät paperin ilmoitustaululla.
Sanoin itseni irti työpaikasta, missä en voinut enää työskennellä.
Viitisen kuukautta myöhemmin miliisi tuli oveni taakse.
Miliisi kysyi, olenko Einike Pähn.
En tiennyt, mistä oli kysymys. Minut vietiin kuulusteltavaksi.
He kysyivät tekemisistäni päivänä, jolloin oli myös nuhdeltu töissä.
Miliisit katsoivat minua oudoksuen, -
koska en ollut toisten tapaan kauhuissani.
Sanoin heille, että juuri tuo päivä oli jäänyt mieleeni, -
koska tuolloin minua nuhdeltiin julkisesti.
Kirjallista nuhtelua pidettiin ilmoitustaululla kuukauden ajan.
Kehotin miliisiä tarkistamaan asian, ja se tehtiin.
Tuolloin kahdessa sanomalehdessä -
kerrottiin tästä asiattomasta syyllistämisestä.
Jos tuota julkista nuhtelua ei olisi ollut, -
jos olisinkin ollut kunnossa ja normaalisti työssä, -
silloin mikään ei olisi estänyt tuomitsemasta minua syylliseksi.
Kun tänään mietin menneitä, huomaan jopa sellaisissa -
vaikeissa tilanteissa Jumalan olleen kanssani ja huolehtineen.
Tilanteessa, jossa nuori tyttö suorastaan häpäistiin, -
niin tapahtumat kuitenkin pyörähtivät päälaelleen onnekseni.
Yes!
Jumala sanoo aina sen viimeisen sanan.
Sanassa sanotaan, että Jumala ei jätä häpeään, jos Häneen turvautuu.
Kuitenkaan en minäkään ollut mikään harras kirkossa kävijä.
En edes mielessäni rukoillut tuolloin säännöllisesti.
Tuona aikana kielsin toisia nimittämästä minua uskovaksi, -
sillä se olisi häpäissyt uskovan nimen.
Sinä siis tiesit, ettei suhteesi Jumalaan ollut kunnossa?
Mutta siitä huolimatta Jumala huolehti minusta.
Syntymästäni asti Hän on huolehtinut ja hyvin!
Jumala suojelee minua.
Nykyisin käännät lastenohjelmia -
ja teet TV7:lle lastenohjelmaa raamatunkertomuksista.
Olet myös työelämässä ja teet paljon Taivasten valtakunnan eteen.
Saat kiitollisuuden tunteesta voimaa kaikkeen työhösi.
Kaiken lisäksi Jumala on alkanut työskennellä kauttasi -
hyvin erikoisella tavalla.
Jumala on alkanut puhutella minua todella hauskalla tavalla.
Rakastan musiikkia, mutta en ole koskaan opiskellut sitä.
En ole opiskellut laulamista, en nuotteja enkä mitään.
Mutta Jumala ei välitä siitä.
Saatan olla unessa tai valveilla, mutta joskus minun -
täytyy kirjoittaa nopeasti ylös jokin lause, -
ja tämän lauseen ympärille syntyy laulu.
Laululle annetaan myös sävel.
Monet ihmiset ovat sanoneet sen olevan epätavallista.
Miten on mahdollista kirjoittaa laulu ja melodia tuolla tavalla?
Olen itsekin yllättynyt lahjastani.
Ensimmäisen laulun syntyessä en ymmärtänyt, mistä on kysymys.
Laulu soi sisälläni, ja sen piti päästä ilmoille.
Kirjoitin sanat paperille ja myös melodian omalla tavallani.
Niitä lauluja on syntynyt jo paljon.
Nyt, Einike, kuulemme laulusi "Mahtava veden pauhu", -
jonka Jumala kauttasi antoi.
Kiitos sinulle, rakas katsojamme, että olet ollut seurassamme.
Toivomme, että muistat Jumalan olevan hyvä ja luotettava, -
ja jo nyt voimme kuulla Hänen vesiensä kohinaa.
Kuin mahtava veden pauhu -
on ylistys Herralle.
Taivas ja maa tuovat Sinulle kunniaa.
Sinua kumartavat aurinko, tähdet ja kuu.
Ihmiskunta, luonto ja kaikki Sinun luomasi, -
pikkulinnutkin laulavat ylistystä Sinulle.
Kuin mahtava veden pauhu -
on ylistys Herralle.
Pieni Eestinmaa laulaa Sinulle ylistyshymniä.
Kaunis Suomenmaa nostaa kätensä kiittääkseen Sinua.
Koko Israel yhdistää äänet -
kiitokseen ja ylistykseen Sinulle, Kuninkaamme.
Kuin mahtava veden pauhu -
on ylistys Herralle.
Kuningas Jeesukselle kuuluu kiitoksemme.
Sinä suurista suurin taivaissa ja maan päällä.
Kaikki kansat yhdessä laulavat Sinulle ylistystään.
Ja ylistykseen yhtyy myös enkelten kuoro.
Kuin mahtava veden pauhu -
on ylistys Herralle.
Kaikuu ylistyksemme taivaisiin.
Kaikuu ylistyksemme ikuisesti.
Suomennos: Maria Peura