On kirjoitettu, että Jerusalemiin tulee matkata kolmasti vuodessa.
Menemme ylös Jumalan kaupunkiin Jerusalemiin, juhlimaan!
Herra käski israelilaisia viettä- mään seitsemää juhlaa vuosittain
ja tekemään kolme matkaa Jerusalemiin.
Kukin juhla saisi täyttymyksensä Messiaan tullessa.
Herran säätämät juhlat -
ovat tulevaisten varjo.
"Muista pyhittää lepopäivä.
Kuusi päivää tee työtä ja toimita kaikki askareesi;
mutta seitsemäs päivä on Herran, sinun Jumalasi, sapatti;
silloin älä mitään askaretta toimita.
Sillä kuutena päivänä Herra teki taivaan ja maan ja meren ja -
kaikki mitä niissä on, mutta seitsemäntenä päivänä -
hän lepäsi; sentähden Herra siunasi lepopäivän ja pyhitti sen."
Shalom! Israelissa on rauhallisia paikkoja -
vaikkei sitä uskoisikaan uutisia katsellessa.
Me olemme lähellä Jerusalemia, sen pohjoispuolella.
Täällä on soliseva puro ja monet retkeilevät täällä.
Tänne tullaan lepäämään ja siitähän sapatissa on kyse.
Tutkin kerran Talmudista uteliaisuuttani, -
kuinka juutalaisten monet sapattilait oli kirjoitettu.
Siellä oli satoja lukuja sääntöjä, hyvin monimutkaisia.
Voi pitää yllään takkia, mutta ei saa kantaa sitä.
Saa kävellä niin ja niin monta metriä, -
ja monta muuta ohjetta lepopäivän pitämiseksi.
Raamatussa ei niitä ole.
2. Moos. 20:8-9 sanotaan vain: "Muista pyhittää lepopäivä.
Kuusi päivää tee työtä ja toimita kaikki askareesi;
mutta seitsemäs päivä on Herran, sinun Jumalasi, sapatti;
silloin älä mitään askaretta toimita -
älä sinä älköönkä sinun poikasi tai tyttäresi, sinun palvelijasi -
tai palvelijattaresi tai juhtasi älköönkä muukalaisesi -
joka sinun porteissasi on.
Sillä kuutena päivänä Herra teki taivaan ja maan ja meren -
..., mutta seitsemäntenä päivänä hän lepäsi;
sentähden Herra siunasi lepopäivän ja pyhitti sen".
Yksi lauseista koski muukalaista.
Hänenkään ei tulisi tehdä työtä -
mutta silti juutalaisilla on tapana -
käyttää ystävällismielistä pakanaa laittamaan valot päälle -
jota ei saisi tehdä, tai kytkemään television päälle.
Raamatussa ei siitä puhuta.
Talmud on Kirjoitusten kommentaari ja -
kokoelma rabbiinista viisautta.
Rabbiinisessa juutalaisuudessa -
Talmud menee usein Kirjoitusten edelle.
Sanotaan, että Jeesuksen jälkeen jäi vain kaksi judaismin muotoa -
farisealainen eli ortodoksi- juutalaisuus, ja -
messiaaniset eli juutalaiseen Messiaaseen uskovat juutalaiset.
Heitä on ollut jäännös sukupolvesta toiseen.
Sapatti siunattiin jo luomisessa.
Se on aina leimannut juutalaisia kaikkialla.
Jumala pani kansan kunnioittamaan -
sitä erämaavaelluksen aikana. Mannaa ei tullut silloin.
Perjantaisin mannaa tuli taivaasta kaksinkertainen annos,
(2. Moos 16: 5) - lauantaina ei yhtään.
Se rytmitti elämää.
Lauantaina ei voinut mennä keräämään mannaa.
Nykyperinteistä voisi puhua vaikka kuukauden.
Pääperinteisiin kuuluu, että talon emäntä sytyttää -
kaksi kynttilää ja lausuu siunauksen.
Siitä on eri perinteitä. Joku ajaa pois pahoja henkiä.
Joku toinen sytyttää kynttilät auringon laskiessa ja -
peittää silmänsä, jotta ei näkisi tulta ja lukee siunauksen.
Niin siitä tulee luvallista.
Hän peittää liekin silmiltään.
Ne ovat perinteitä, eivätkä nouse Raamatusta.
On pyhityksen malja, jonka isä nostaa.
Sitten on maukasta sapattileipää, joka on tehty munataikinasta.
Leipiä on kaksi, mikä viittaa tupla-manna-annokseen.
Sapattina ei voi sytyttää tulta eikä painaa hissin nappia.
Autoa ei saa käynnistää, -
eikä astua sähköoven avaavalle laatalle.
Rabbit pitävät niitä tulen sytyttämisenä.
Minusta tulen sytyttäminen -
on puun keräämistä ja ja pilkkomista -
ja nuotion tekemistä, mikä on kovaa työtä.
Tehdäkseni tulen tähän, pitäisi ensin etsiä puita ja -
pilkkoa ne. Jos ei ole tulitikkuja, pitäisi sytyttää -
tuli kitkan avulla. Kovaa työtä tulen syttymiseksi!
Rabbien sääntöjen mukaan itse tulta ei saa tehdä.
Israelissa käytetään myös sapattihissejä.
Sellainen on matka- ryhmämmekin hotellissa .
Sapattina, pääsiäisenä tai muuna pyhäpäivänä -
hissi pysähtyy joka kerroksessa.
Ei tarvitse painaa nappia.
Pitää vain odotella, kun hissi pysähtyy joka kerroksessa.
Ovi avautuu, odottaa, sulkeutuu ja hissi jatkaa matkaansa.
Voi jäädä pois kerrosta ennenkin.
Minusta kävely portaissa on suurempi työ -
kuin hissinnapin painaminen. Mutta niin ne säännöt menevät.
Valotkin ovat ongelma.
Törmäsin kerran rabbiin, joka katsoi ohjelmaani lauantaiaamuna.
Kysyin häneltä, kun törmäsin häneen Jerusalemissa, -
kuinka hänellä on televisio päällä lauantaiaamuna.
Hän tunnusti, että hän pani tv:n päälle perjantaina ennen -
auringonlaskua ja antoi kristillisen kanavan ohjelmien -
pyöriä koko yön kodissaan, jotta puoli kymmeneltä aamulla, -
kun ohjelmani alkoi, hän pystyi katsomaan sen.
Hän piti minun positiivisesta kuvastani Israelista.
Monet juutalaiset katsojamme eivät usko Messiaaseen.
He pitävät Israel-kuvauksistani ja siionistisesta asenteestani.
On muitakin sapattilakeja, joihin palaamme tauon jälkeen.
Herran juhla-ajat
Tällaisille rauhallisille paikoille Israelilaiset tulevat lepäämään.
Se on ihan sallittua.
Kerroin rabbista, joka laittoi tv:n päälle perjantai-iltana -
ja antoi sen olla päällä koko yön.
Jotkut eivät käytä lainkaan valoja, -
tai laittavat ne päälle ennen sapattia.
Hassu tapaus sattui muutama vuosi sitten.
Etiopian juutalaisia alettiin tuomaan Israeliin.
Israel on ainoa maa, joka ei tuonut mustia orjuuttaaksen heitä.
Nämä juutalaiset pitävät kiinni kirjoituksista ja Toorasta.
He joutuivat eroon muista juutalaisista 3000 vuotta sitten.
He noudattavat lakia, joka oli tuttu tuhansien vuosien takaa.
He eivät käytä valoja sapattina, vaan istuvat pimeässä.
Jerusalemin rabbit kertoivat heille, että joku ystävällinen -
pakana voi panna valot päälle, tai valot voi ajastaa.
He antoivat erilaisia vinkkejä, kuinka kiertää laki.
Etiopialaiset vastasivat, että he tietävät, kuinka lain voi kiertää -
- mutta he haluavat pitää sen. Ja siitähän alkoi väittely.
Sapattina saa kulkea vain tietyn matkan.
Ihmiset kulkevat taloissa nykyään toistensa luokse -
varsinkin sapattina, kun kukaan ei ole töissä ja voi kyläillä.
Tietysti siitä kertyy paljon metrejä.
Joku sai päähänsä, että talon ympärille voi panna -
mielikuvitusnarun, jota kutsutaan 'aruviksi' .
Sen sisällä voi kävellä niin paljon kuin huvittaa.
Tietysti aruveista tuli isompia -
kunnes koko Jerusalemin ympäri laitettiin aruv -
samoin Brooklynin juutalaisyhteisön ympäri.
Ajastimia käytetään keiton lämmittämisestä -
kokonaisten aterioiden valmistamiseen.
Ajastin sytyttää tulen ja ihminen asettaa ajastimen -
mutta asettaa sen ennen sapattia.
Se vaikuttaa kovin lakihenkiseltä monien mielestä.
Niin käy, kun lakimiehet hallitsevat.
Rabbit eivät enää ole opettajia.
Kun Uudessa testamentissa kutsutaan Herraa rabbiksi -
sillä tarkoitetaan opettajaa.
Lapsena kutsuimme koulumme pääopettajaa rabbiksi.
Nykyään rabbit laativat lakeja.
Judaismi on nykyään sääntöjä ja suorittamista Jumalan edessä.
Rabbit sanovat, että kuuliaisuus on uhreja parempi, ja vievät -
kuuliaisuuden äärimmäisyyksiin.
He eivät voi uhrata, koska Jerusalemissa ei ole temppeliä.
Nämä ihmiset, joilla on laki -
lähestulkoon nuijivat ihmisiä lailla.
Uusi testamentti ei ole ollenkaan lain alla.
Paavali ohjeistaa seurakuntaa aivan eri tavalla.
Kol. 2:16 - 17.
Kerron sitä ennen yhden tarinan.
Opetin kerran teksasilaisessa pikkukaupungissa.
Vanhahko mies tuli lavalle kokouksen jälkeen silmät kosteina.
Hän sanoi: “Pidän kahvilaa ja minun täytyy palvella -
ihmisiä sunnuntaisin. Pastorini tuijottaa minua usein -
puhujanpöntöstä ja saarnaa sapattina työskentelyä vastaan.
Hän tulee itsekin kahvilaani ja minä palvelen häntä.
Hän ei siltikään hyväksy työtäni.
Luin hänelle Kol. 2:16-17:
"Älköön siis kukaan teistä tuomitko syömisestä tai juomisesta -
älköön myös minkään juhlan tai uuden kuun tai sapatin johdosta -
jotka ovat vain tulevaisten varjo, mutta ruumis on Kristuksen."
Olen sanonut jo monesti: kaikki ne juhlat ja sapatit, -
joista opetamme tässä sarjassa, ovat tulevaisten varjo.
Tämä mies ei siis rikkonut mitään.
Ensinnäkään sunnuntai ei ole sapatti.
Toisekseen Herra sanoo (Mark. 2:27-28), että -
sapatti on ihmistä varten eikä ihminen sapattia.
Sapatti hallitsee ihmistä Jerusalemissa.
Sapattikäskyä ei toisteta Uudessa testamentissa.
Tiedän saavani tuhansia kirjeitä ja opetuksia sapatin pitämisestä.
Kuitenkin Sana sanoo: “Älköön kukaan tuomitko sapatin johdosta."
Sapatti on ainoa käsky, jota ei toisteta -
Uudessa testamentissa, koska sapatti on levon symboli.
Herra itse sanoo, että Hän antaa levon. (2. Moos 33:14)
Jos on lepo Hänessä, ei tarvita levon symbolia.
Tri McCallough sanoo: Matkustaessani katselen kuvaa -
perheestäni. Kotona en katsele kuvaa, vaan perhettäni."
Vanhassa liitossa pidän sapatin, koska tarvitsen levon.
Messiaassa jokainen päivä on sapatti.
Paavali sanoi: “rukoilkaa lakkaamatta” ( 1. Tess 5: 17).
Sapatti on esikuva Herrasta Jeesuksesta.
Sapatin pitäminen on yhtä loukkaavaa ristin työlle -
kuin muunkin juhlan viettäminen Jumalan miellyttämiseksi.
Jos haluaa viettää juhlia tai pitää sapatin, niin voi tehdä.
Niistä ei seuraa rangaistusta, mutta ei hyötyäkään.
Opetan niistä koko ajan, juhlista, sapatista, pääsiäisestä jne.
On hauska kertomus siitä, että sunnuntai ei ole sapatti.
Tarina juontaa New Yorkiin, jossa olin yliopistossa vähän aikaa.
Oli kirkko, jota vastapäätä oli konditoria.
Tämä tapahtui joskus 1800-luvun lopulla.
Konditoriassa myytiin uutta herkkua nimeltään jäätelösooda.
Ihmiset innostuivat siitä niin, että lähtivät aina innolla -
jumalanpalveluksen jälkeen syömään soodaa.
Lopulta kirkon johto otti yhteyttä myyjään ja sanoi:
"Soodavesi on juovuttavaa, eikä sitä saa tarjoilla lepopäivänä."
Myyjä vastasi: “Sehän on vain kuplivaa vettä.”
Lopulta hän suostui myymään sun- nuntaisin soodan ilman soodavettä.
Sitä kutsuttiin sunnuntaisoodaksi.
Siitä tuli sitten vähitellen pelkkä sunnuntai.
Kirkon johto otti taas yhteyttä ja sanoi, ettei herkkua voi -
nimetä sapatin mukaan. Se ei tosin ollut sapatti.
Nimeä muutettiin taas, ja niin syntyi Sundae -pehmis.
Juhlat Raamatussa
Kummallinen sapatin painottaminen -
näkyy parhaiten Jerusalemin ortodoksijuutalaisten -
Mea Shearim -alueella, Bar Elam -kadulla.
He eivät salli autoja kadulla sapattina eikä edes -
perjantai-iltapäivänä ennen auringonlaskua.
He kivittävät ohi meneviä autoja, tiedän sen kokemuksesta.
Juutalaiset siis kivittävät juutalaisia.
joskin varmasti palestiinalaisetkin kivittävät toisiaan.
He huutavat: ”Shabat shabaz!”
Shabaz on sapatti jiddishiksi.
Se kertoo, että he eivät usko tähän maahan eivätkä -
heprean kieleen, koska Messias ei ole vielä täällä.
Kertomani tarinat sapatin vietosta ja sen perinteistä -
Israelissa ovat aika uskomattomia.
3. Moos. 23. luvussa sanotaan vain:
"... mutta seitsemäntenä päivänä on sapatti, levon päivä, pyhä
kokous; silloin älkää yhtäkään askaretta toimittako..."
Sitten on kaikenlaista hulluutta, kuten adventistit ja muut -
jotka pitävät kiinni lauantaisapatista.
Siinä kutistetaan usko joksikin yksinkertaiseksi, josta -
tehdään koko uskon perusta.
On helppoa pitää jumalanpalvelus 6. tai 7.päivänä -
mutta Paavali käski rukoilemaan lakkaamatta.
Pyysimme rabbi Henri Noachilta kommentteja juutalaisperinteistä.
Ensinnäkin me, tai paremminkin vaimo, sytyttää sapattikynttilät.
Sillä luomisen ensimmäinen piirre oli valo.
Jumala sanoi: “Tulkoon valkeus!”
Samoin aloitamme sapatin kynttilöiden sytyttämisellä.
Pyhitämme sapatin siunauksen kautta, joka lausutaan.
Se nousee1. Moos.1. viimeisestä ja 2. luvun ensimmäisistä jakeista.
Se on leivän ja viinin siunaus sapatin pyhittämiseksi.
Miksi leivän ja viinin siunaaminen?
Viiniköynnös kasvaa, se on jatkoa Jumalan luomistyölle.
Ihmisen on tehtävä kuitenkin jotain muuttaakseen sen viiniksi.
Samaten vehnä tai maissi kasvaa, se johtuu Jumalan luonnonlaeista.
Ihminen muuttaa vehnän leiväksi.
Joten viini ja leipä ovat ilmaus Jumalan ja ihmisen yhteistyöstä.
Viinin pyhityksen jälkeen lausumme leivän siunauksen, mutta emme -
yhdelle leivälle vaan kahdelle.
Se viittaa kaksinkertaiseen manna-annokseen -
joka laskeutui perjantaina ja riitti myös sapatille.
Raamatun mukaan sapattina ei saanut kerätä mannaa.
Siinä on viittaus Jumalan ylenpalttiseen huolenpitoon.
Muistelemme mannaa, joka tuli taivaasta.
Vielä lopuksi asia, joka on hyvin tärkeä.
Monet pitävät sapattia hyvin rajoittavana.
En voi katsoa telkkaria!
Emme voi mennä nettiin.
Emme voi laittaa stereoita tai radiota päälle.
Ihmiset eivät tajua, että heistä on tullut orjia.
Ulkoiset asiat, joita ilman emme usko voivamme elää, -
orjuuttavat meitä.
Sapattina meidän tulee pidättäytyä kaikista riippuvaisuuksista ja -
keskittyä hengelliseen kasvuun.
Eikä vain hengelliseen kasvuun vaan myös toisiimme -
perheeseemme ja ystäviimme.
Yksi käsky kieltää kukkienkin poimimisen.
Sitä pidetään kiellettynä työnä.
Eihän se ole työtä, ei siinä näe vaivaa.
Se kuvastaa sitä, että ihminen ei saa vieraantua luonnosta.
Sapatti on harmonian päivä ihmisten kesken, mutta myös -
ihmisen ja ympäristön kesken.
Harmonian päivä ihmisen ja maailman välillä -
on peilikuva ihmisen ja Jumalan välisestä harmoniasta.
Sapatilla on taipumus määritellä ihmisiä.
Jos kauppa on suljettu lauantaina, se on juutalaisten.
Jos se on suljettu sunnuntaina, se on kristitty liike.
Jos se on kiinni perjantaina, se on muslimiliike.
Lepopäivän pitäminen on vakava asia.
Muslimit uhkailivat kerran sanoen: “Ensiksi launtaikansa, -
sitten sunnuntaiväki.” Ensin siis ajetaan juutalaiset -
pois ja sitten hyökätään kristittyjen kimppuun.
Paavia ja muita Arafat-mielisiä kristittyjä saattaa kiinnostaa -
että he ovat hänen vihollislistallaan.
Tosin juutalaiset ovat listalla ensimmäisinä.
Sapatti menee usein liioitteluksi.
Juutalaiset painottavat lakeja lähes vainoharhaisesti.
Olen asunut juutalaisyhteisössä puolet elämästäni.
Kristityt taas painottavat sunnuntaita epäraamatullisesti.
Usein kysytään, milloin sapatti siirrettiin sunnuntaiksi.
Ei sitä koskaan siirretty. Sapatti on aina lauantaina.
Jumalahan lepäsi seitsemäntenä päivänä.
Sapattijumalanpalvelus on lauantaina.
Sunnuntainakin voi toki käydä jumalanpalveluksessa.
Paavalin mukaan päivät ovat samanarvoisia.
Uudessa liitossa ei kuitenkaan ole sapattia.
Kol. 2:16 sanoo, ettei kukaan saa tuomita sapattien, juhlapyhien, -
syömisen ja juomisen tähden, sillä ne ovat varjoa tulevasta.
Sehän on koko sarjamme teema:
Herran juhlat ovat tulevaisten varjo.
Meidän tulisi tuntea ne, koska opimme niiden kautta -
tuntemaan Herraa paremmin, mutta emme pidä niitä enää.
Sapatissa on kyse levosta.
3. Moos. 23. sanoo, että se on pyhä kokous.
Se on Herran lepopäivä.
Siinä on lepo, mutta Messias lupasi levon. Jeesus sanoi sen -
yläsalissa osoittaakseen, ettei lepoa tarvitse enää juhlia.
Suomennos: TV7