Raamattu kehottaa käymään Jerusalemissa kolmesti vuodessa.
Nousemme ylös Jerusalemiin, Jumalan kaupunkiin.
Herra antoi israelilaisille seitsemän vuosittaista juhlaa.
Jerusalemiin matkattiin kolmesti.
Jokainen juhla oli profeetallinen esikuva Messiaasta.
Ne olivat Herran pyhiä päiviä, varjokuvia tulevasta.
JUHLAT RAAMATUSSA SHAVUOT-JUHLA
3. Moos. 23:10 "Kun te tulette siihen maahan, jonka minä teille -
annan, ja leikkaatte sen viljaa, niin viekää papille -
viljastanne uutislyhde."
Mal. 3:10,12 "Tuokaa täydet kymmenykset varastohuoneeseen...
Ja siten koetelkaa minua, sanoo Herra Sebaot: totisesti minä -
avaan teille taivaan akkunat ja vuodatan teille siunausta -
ylenpalttisesti... Ja teidän onneanne kiittävät kaikki -
pakanat, sillä te tulette olemaan ihasteltu maa, sanoo Herra Sebaot."
Tänään opetan ylösnousemuksesta.
Yksi Raamatun juhlista on omistettu ylösnousemukselle.
Takanani näkyy kaksi kirkkoa.
Olemme Öljymäen rinteillä.
Tuo roomalaiskatolinen kirkko sijaitsee paikalla, -
jossa Jeesus perimätiedon mukaan itki Jerusalemin kohtaloa.
Toisella puolella on kultakupolinen ortodoksikirkko.
Alapuolella on roomalaiskatolinen Getsemanen kirkko.
3. Moos. 23:10-11 "Puhu israelilaisille ja sano heille: -
Kun te tulette siihen maahan, jonka minä teille annan, ja leikkaatte -
sen viljaa, niin viekää papille viljastanne uutislyhde. Ja hän -
toimittakoon sen lyhteen heilutuksen Herran edessä, että -
hänen mielisuosionsa tulisi teidän osaksenne; sapatin jälkeisenä -
päivänä pappi toimittakoon sen heilutuksen."
Tätä juhlaa ei juhlittu erämaassa.
Alun perin israelilaiset menivät Egyptiin nälänhätää pakoon.
Kansa saattoi kysyä Moosekselta, -
miksi hän vie heidät takaisin nälänhädän maahan.
Miksi palaamme maahan, jossa ei sada ja jossa ei ole viljaa?
Jumala oli muuttanut maan.
Kun Joosua ja Kaaleb lähetettiin vakoilemaan maata, -
he löysivät jättiläisrypäleitä.
Maa oli muuttunut hedelmälliseksi.
Ensihedelmien juhlasta lasketaan päiviä helluntaihin eli shavuotiin.
Laskemiseen liittyy ongelma.
Kristittyjen laskutapa on raamatullinen.
3. Moos. 23:15 "Sitten laskekaa sapatin jälkeisestä päivästä, -
siitä päivästä, jona toitte heilutuslyhteen, -
seitsemän täyttä viikkoa..."
Laskeminen aloitettiin ensihedelmien juhlasta.
Juutalaiset ajoittavat tämän juhlan toiseen pääsiäisen päivään.
Jossain vaiheessa juutalaiset eivät enää juhlineet sitä sunnuntaina, -
koska se viittasi liian selkeästi Jeesuksen ylösnousemukseen.
Itse arvelen, -
että ensimmäisellä vuosisadalla Jeesukseen uskovat juutalaiset -
todistivat voimakkaasti juuri ensihedelmien juhlan aikaan.
Muut heiluttivat lyhteitä, mutta he julistivat ylösnousemusta.
He kertoivat juutalaisille, mitä oli tapahtunut.
Liian monet tulivat uskoon, joten rabbit lopettivat juhlan vieton.
Raamattu käskee laskemaan päiviä tästä juhlasta helluntaihin.
Molemmat juhlat ovat sunnuntaina.
3. Moos. 23:15-16 "Sitten laskekaa sapatin jälkeisestä päivästä, -
siitä päivästä, jona toitte heilutuslyhteen, seitsemän täyttä -
viikkoa, laskekaa viisikymmentä päivää seitsemännen sapatin -
jälkeiseen päivään asti..."
Jos ensihedelmien juhla ei ole sunnuntaina, ei ole helluntaikaan.
Tämä selittää sen, miksi kristityt juhlivat helluntaita sunnuntaina, -
kun taas juutalainen helluntai voi osua mihin viikonpäivään tahansa.
Laskeminen aloitetaan eri päivästä.
Juttelin erään ortodoksijuutalaisen ystäväni kanssa.
Luimme Raamattua hepreaksi ja englanniksi.
Yritimme saada selville, -
miten juutalaiset järkeilivät juhlan ajankohdan.
Englanninkielisiä jakeita oli muutettu.
"Sapatti" oli muutettu "lepopäiväksi", -
jolloin se voi olla minkä tahansa juhlan lepopäivä.
Jakeessa 15 "seitsemännen sapatin jälkeinen päivä" oli muutettu -
"seitsemännen viikon jälkeiseksi päiväksi".
Se mahdollisti vääränä päivänä juhlimisen.
"Shabat"-sana oli muutettu molemmissa kohtaa.
Rabbit keksivät tulkinnan, jolla juhla voitiin lakaista maton alle.
He muuttivat englanninkielisen käännöksen, -
jotta lukijat voisivat jatkaa vääränä päivänä juhlimista.
Kristityt taas vaihtoivat ensihedelmien juhlan pääsiäiseen.
Pääsiäissunnuntain oikea nimi on ensihedelmien juhla.
Pääsiäisen englanninkielinen nimi Easter viittaa Ishtariin, -
joka oli babylonialainen hedelmällisyyden jumala.
Babylonilaiset juhlivat kevään tuloa hedelmällisyysriitein.
He palvoivat jäniksiä ja kananmunia.
Kuulostaako tutulta?
Kristityt ovat liittäneet nämä menot ylösnousemusjuhlaan.
Munien etsiminen on hedelmällisyysriitti.
Meidän pitäisi juhlia ylösnousemusta.
Hedelmällisyyttä on joka puolella.
Ylösnousemuksen antaa vain Jeesus.
1. Kor. 15:22-23 "Sillä niinkuin kaikki kuolevat Aadamissa, niin -
myös kaikki tehdään eläviksi Kristuksessa, mutta jokainen -
vuorollaan: esikoisena Kristus, sitten Kristuksen omat -
hänen tulemuksessaan..."
Jeesus oli ylösnousseiden ihmisten ensihedelmä.
Hänen jälkeensä nousee monia muitakin.
Matt. 27:52-53 "Ja haudat aukenivat, ja monta nukkuneiden -
pyhien ruumista nousi ylös. Ja he lähtivät haudoistaan ja tulivat -
hänen ylösnousemisensa jälkeen pyhään kaupunkiin -
ja ilmestyivät monelle."
Se oli varmasti outo näky.
Heidät herätettiin ensin, -
mutta kyllä meidänkin vuoromme tulee.
Vuoron saa ehkä pelastumisajankohdan mukaan.
Kaupassa saa palvelua, kun ottaa vuoronumeron.
Voimme rohkaista toinen toistamme näillä sanoin.
Ketään ei unohdeta tulevassa ylösnousemuksessa.
Raamattu sanoo, että Kristuksessa kuolleet nousevat ylös ensin.
Miksi ihmeessä hautojen piti avautua juuri tuolloin?
He olivat ensihedelmiä.
Jeesus oli noussut kuolleista, joten hänen piti tuoda uhri.
Maanviljelijät toivat satonsa ensihedelmät temppeliin.
Jeesus ei kasvata viljaa, -
vaan ihmisiä, joten hänen täytyi herättää muutama kuolleista.
HERRAN PYHÄPÄIVÄT
Olemme Temppelivuoren lähellä.
Tuhatvuotisen valtakunnan temppeli tulee olemaan siellä.
Täällä on paljon hautoja, -
koska nämä ihmiset halusivat päästä ylösnousemukseen.
Sak. 14:4 "Hänen jalkansa seisovat sinä päivänä Öljymäellä, joka on -
Jerusalemin edustalla itää kohti."
Herra kulkee tästä alas Öljymäkeä.
Nämä ihmiset haluavat päästä ylösnousemukseen ensimmäisinä.
Jumala loi ihmisen 6. päivänä, ja 7. päivänä hän lepäsi.
Jeesus kuoli 6. päivänä, eli perjantaina.
7. päivänä eli lauantaina hänkin lepäsi.
Hän nousi sunnuntaina, eli luomisen ensimmäisenä päivänä.
Kuolema tuli Aadamin kautta.
Hän alkoi tehdä syntiä, ja niin kuolema tuli maailmaan.
Jeesus toi ylösnousemuksen. Se voittaa kuoleman.
Selviämme hengissä elämästä, koska meillä on ylösnousemus.
Emme joudu pysyvästi eroon Jumalasta.
Israelin osa on tulla herätetyksi kuolleista, -
kuten on myös muiden uskovien osa.
Jer. 2:3 "Herralle pyhitetty oli Israel, hänen satonsa esikoinen."
Maanviljelijän sadon esikoisantina on viljaa.
Herran sadon esikoinen viittaa kuolleista herätettyihin ihmisiin.
Israel on tämän sadon esikoinen. Tuleva sadonkorjuu on alkanut.
Ensihedelmät muistuttavat meitä myös Hengen hedelmistä.
Jeesus sanoi, että häneen uskovat tunnetaan heidän hedelmistään.
Uskovilla on hyviä hedelmiä.
Gal. 5:22-23 "Mutta Hengen hedelmä on rakkaus, ilo, rauha, -
pitkämielisyys, ystävällisyys, hyvyys, uskollisuus, sävyisyys, -
itsensähillitseminen. Sellaista vastaan ei ole laki."
Meillä kaikilla on lahjoja jo tulessamme uskoon.
Meidän on vain opittava olemaan häneen yhteydessä.
Satoa ei saanut syödä, ennen kuin ensihedelmät oli uhrattu.
Jumalan valtakunta tulee todella vasta sitten, -
kun loputkin ihmiset nousevat ylös.
Ensimmäisiä ovat tietenkin Vanhan testamentin pyhät, -
jotka Jumala pelastaa Room. 3:25 mukaan.
Jeesus katsoo heidän tilejään ja näkee uskoa osoittavat teot.
Seuraavaksi tulevat uskovat, jotka temmataan taivaaseen.
Heidät temmataan kuin Eenok ja Elia.
Sitten on vielä lampaita, jotka pelastuvat 7 vuoden vaivanajasta.
Matt. 25:32 "Ja hänen eteensä kootaan kaikki kansat, ja hän -
erottaa toiset toisista, niinkuin paimen erottaa lampaat vuohista."
Matt. 25:40 "Niin Kuningas vastaa ja sanoo heille: 'Totisesti minä -
sanon teille: kaikki, mitä olette tehneet yhdelle näistä minun -
vähimmistä veljistäni, sen te olette tehneet minulle'."
Hän kysyy, kuinka hänen 144 000 todistajaansa kohdeltiin.
Lopulta nämä kaikki ryhmät herätetään ylösnousemukseen.
Silloin voidaan nauttia satoa.
Sitä seuraa tuhatvuotinen valtakunta ja ikuisuus.
HERRAN PYHÄPÄIVÄT
3. Moos. 23. luvussa opetetaan ensihedelmien juhlasta.
On hassua, että siitä riidellään.
Rabbit ovat poistaneet sen, ja kirkko juhlii hedelmällisyysjuhlaa.
Jos lukee Raamattua, asian pitäisi olla selvä.
Herramme Jeesus vietti sitä joka vuosi.
Hän noudatti kaikkia juhlia.
Joskus kaikki työaikani tuntuu kuluvan siihen, -
että tuon esille Jeesuksen juutalaista syntyperää.
Hänen sukupuunsa löytyy Raamatusta.
Jotkut etniset ryhmät haluavat kaapata Jeesuksen itselleen.
Kerran teimme ohjelman siitä, miten Jeesuksen etnisyyttä vääristellään.
Sellainen muuntelu on tahallista.
Amerikkalaiset ovat tehneet hänestä teologian tohtorin, -
vaikka hän ei ole sellainen.
Hän on syntyjään galilealainen, Juudan heimosta.
Jos ette pidä siitä, en voi auttaa teitä.
Hän palaa maan päälle juutalaisena.
Hän tulee hallitsemaan Daavidin valtaistuimella Jerusalemissa.
Hänen valtakuntansa keskus tulee olemaan Israelissa.
Meidän on aika palata opiskelemaan juutalaisia juuriamme.
Jotkut juutalaiset ymmärtävät kristinuskoa yllättävän hyvin.
Israelilainen Eretz-lehti on maallinen julkaisu.
He julkaisivat artikkelin autuaista rauhanrakentajista.
Jeesuksen ajan juutalaisuutta ei voi ymmärtää, -
ellei osaa katsoa rabbiinisen juutalaisen peitteen lävitse.
On yritettävä ymmärtää, mitä oli ennen sitä.
Se voi tuntua pimeässä hapuilemiselta.
Talmudin mukaan siihen aikaan oli olemassa 120 juutalaista lahkoa.
Niistä jäivät jäljelle vain kristinusko ja juutalaisuus.
Kristinusko ja rabbiininen juutalaisuus olivat ainoita, -
jotka selvisivät hengissä.
Fariseuksia, saddukeuksia eikä essealaisia ole enää.
Ne olivat Jeesuksen aikaan osa juutalaista uskontokenttää.
Juutalaisuus oli erittäin eläväinen uskonto.
Sitä ei ole enää olemassa.
Voimme vain kuvitella, mitä se oli.
Teemme ohjelmasarjaa Raamatun juhlista.
Kävivätkö ensimmäiset messiaaniset juutalaiset Jerusalemissa juhlilla?
Juhlat kuvastivat juutalaisuuden tärkeintä asiaa.
Se on yhteisöllisyys.
Ihmiset tunsivat kuuluvansa yhteisöön.
Se puuttui Rooman valtakunnasta, ja moni kaipaa sitä nykyäänkin.
Ihminen ei halua kuulua pelkästään johonkin kansaan.
Se tuntuu liian epämääräiseltä.
Ihminen haluaa läheisemmän ryhmän.
Tämä on tärkeää juhlien merkityksen ymmärtämisen kannalta.
Juhlat eivät olleet perheen sisäinen asia, -
vaan niitä juhlittiin koko yhteisön voimin.
Juuri yhteisöllisyys lisäsi juutalaisuuden vetovoimaa.
Monet ei-juutalaisetkin halusivat päästä siitä osallisiksi.
Kenen vastuulla on juutalaisuuden ja kristinuskon erottaminen?
Kristinusko kehittyi kahteen suuntaan.
Oli juutalaiskristittyjä ja pakanakristittyjä.
Pakanakristittyjä kutsuttiin Jumalaa pelkääväisiksi.
Esimerkiksi Kornelius.
Yhteisöllisyys ja ajatus messiaasta viehätti heitä.
He pitivät näkymättömästä Jumalasta.
Rooman jumala oli keisari, joka otti hevosen vaimokseen.
Kaikki eivät pitäneet siitä.
He pitivät juutalaista jumalakäsitystä järkevämpänä.
Kristinuskon kautta, Paavalin ja Pietarin avulla, -
he pääsivät osallisiksi samasta yhteisöllisyydestä ja Messiaasta.
Tuhansia lähti siihen mukaan.
Yhtäkkiä oltiin tilanteessa, -
jossa juutalaiset, messiaaniset juutalaiset ja pakanakristityt -
kävivät samassa synagogassa.
He olivat yhtä joukkoa.
Sitten pakanakristittyjen määrä nousi rajusti.
Yhtäkkiä pakanakristityt olivat joissain paikoissa enemmistönä.
He muodostivat suurimman yhteisön.
He olivat innoissaan messiaasta.
Juutalaiset eivät pitäneet siitä.
Rabbit alkoivat huolestua siitä, -
että jos pakanakristityt saavat olla vapaasti, -
juutalaiset menettävät identiteettinsä.
Kiista jatkui vuoteen 140 asti.
Silloin akatemian johtaja Rabbi Gamliel II päätti, -
etteivät kristityt voi olla juutalaisia.
Jokaisen piti päättää, kumpi hän halusi olla.
Juutalaiset uskovat hävisivät pikkuhiljaa.
Vain pakanat jäivät jäljelle.
Heille tuli uusi ongelma.
Kun heiltä evättiin juutalaisuus, heistä tuli uskonnottomia.
Roomassa oli laitonta elää ilman uskontoa, -
eikä kristinusko ollut vielä uskonto.
Pakanakristityt menettivät suojan, jonka juutalaisuus heille antoi.
Roomalaiset viranomaiset eivät tienneet, pitikö heitä rangaista.
Claudius antoi käskyn: "Jos löydätte kristityn, rankaiskaa, -
mutta älkää etsikö heitä."
On surullista, etteivät kristityt tunne juutalaisia juuriaan.
Artikkelini käsittelee vuorisaarnaa.
Vuorisaarna sopisi hyvin tämän päivän synagogan lukemistoon.
Jos se luettaisiin synagogassa, juutalaiset sanoisivat aamen.
Vuorisaarna on samalla perustalla kuin juutalaisuus.
Uskomme siihen samoin kuin kristityt.
Artikkelin nimi oli "Autuaita ovat rauhantekijät".
Juutalaiset kauhistuvat kuullessaan lauseen alkuperän.
Lopulta he hyväksyvät sen, -
vaikka se ei tapahdukaan yhdessä yössä.
Yhä useampi alkaa hyväksyä, -
että juutalaisuudella ja kristinuskolla on yhteinen perusta.
Minun ei tarvitse hyväksyä, että Jeesus on messias.
En ajattele samoin kuin kristityt.
Kristityt uskovat, että Jeesus kuoli ja nousi ylös kuolleista.
Siihen en usko.
Pystyn kuitenkin hyväksymään Jeesuksen opetukset.
Uskon siihen, että arjen yläpuolella on jotain.
Uskon, että ihmisen on elettävä hengellisesti.
Juutalaiset uskovat niin.
Paavin vierailun jälkeinen mielipidemittaus osoitti, -
että 75 prosenttia israelilaisista haluaisi tietää kristinuskosta.
He eivät koe tietävänsä siitä tarpeeksi.
He ovat alkaneet ymmärtää, -
että kristityillä ja juutalaisilla on paljon yhteistä.
Kristinusko kiinnostaa monia israelilaisia.
Eikä ihme, sillä Jeesus oli israelilainen.
Amerikanjuutalaiset solvaavat Jeesusta, -
mutta israelilaisilta hän saa paremman kohtelun.
Silti he pelkäävät evankeliointia.
Evankelioiminen ei ole vaikeaa.
Rabit jättävät alaisensa nälkäisiksi, -
ja kyllä ruoka silloin maistuu.
Evankelioinnin on perustuttava tekoihin.
Huhujen mukaan evankelioiminen on laitonta Israelissa.
Se ei ole totta. Laitonta on vain se, -
jos lahjoo jonkun vaihtamaan uskontonsa.
Ketään ei voi kieltää puhumasta uskostaan, ainakaan demokratiassa.
Teoilla on todistusarvoa.
Fransiskus Assisilainen sanoi: -
"Julistakaa evankeliumia. Jos on pakko, käyttäkää myös sanoja."
Kuinka kristitty voi todistaa teoillaan Jeesuksesta?
Esimerkiksi sillä tavalla, ettei 5000-päinen juhlijajoukko jätä -
roskia jälkeensä lehtimajanjuhlilla.
Uskova, joka laulaa ja kantaa Raamattua, antaa hyvän todistuksen.
Ensihedelmien juhla ei siis ole rabbiininen juhla.
Rabbit laskivat sen väärin.
Se ei myöskään ole sama kuin kristitty pääsiäinen.
Ensihedelmien juhla on Herramme ylösnousemuksen juhla.
Tilatkaa juutalaisia juuria koskeva opetussarjamme.
Sen tekivät kaksi Kentuckystä kotoisin olevaa kristittyä naista.
Opetus on erittäin hyvää.
Tilatkaa ilmainen uutiskirjeemme. Älkääkä unohtako lahjoituksia.
Rukoilkaa rauhaa Jerusalemille.
Suomennos: Hanna Tischer