Juhliminen on kivaa ja juhliminen on Jumalan juttu.
Sitä juhlimista on hyvä opetella.
Sitä voi oppia vaikka katselemalla pieniä tai vähän isompia lapsia, -
jotka ovat vielä aitoja, ihmetteleviä ja aikuisten pilaamattomia.
Juhlimista voi opetella myös kehitysvammaisilta ystäviltä, -
joilla säilyy aidon iloitsemisen lahja varmaan läpi elämän.
Mikä on se kirja, mistä ilon ja juhlimisen taidon oppii?
Se on Jumalan oma Sana, Raamattu. Se kertoo monesta eri juhlasta, -
joita me vietämme joka ikinen vuosi ehkä tietämättä, mitä juhlimme.
Ajattele vaikka tätä viikkoa - sunnuntaista lauantaihin.
Näin se laskettiin ja lasketaan vieläkin.
Sunnuntai on viikon ensimmäinen päivä, Jeesuksen ylösnousemuspäivä,
kuoleman voittamisen päivä ja uuden alun päivä.
Sitä päivää saamme juhlia joka ikinen viikko.
Se on vähän kuin tankkauspäivä. Juhlimme, lepäämme, iloitsemme -
ja opettelemme tuntemaan Jumalaa. Sillä pärjäämme koko viikon, -
vaikka päivittäin lisätankkausta tarvitsemme.
Juhlaa täynnä on tämä Jumalan Sana. Tästä on hyvä iloita tänään.
Juhannus on parhaimmillaan, kun on lomaa ja vapaata -
ja saa olla järven rannalla. Saa kokea, -
että tätä juhlaa on koko kevät ja alkukesä odotettu.
On hyvä viettää aikaa itsensä kanssa -
ja kaikkien rakkaitten läheisten kanssa.
Jos suomalainen juhannus menee hyvin, -
niin se on ehkä lähimpänä taivasta, mitä voi moni kuvitella.
Kun se on lähimpänä taivasta, niin täytyy miettiä, -
mistä se juhannus tulee ja mitä se tarkoittaa.
Kun se ei ole vain lähimpänä taivasta, vaan ihan taivas, -
niin se tarkoittaa, että ymmärrämme, -
että juhannus on yhden Raamatun ihmeellisen miehen, -
Johannes Kastajan, syntymäpäivä.
Mietipä, mitä sinulle tulee mieleen päivänsankari Johannes Kastajasta.
Aika monelle tulee mieleen tuo ihmisen silmissä inhimillisesti -
raadollinen kurja loppu mestauksen takia.
Kun on puhe Johannes Kastajasta ja hänen elämästään, -
niin syntymäpäivä on suuri juhlimisen aihe tänäänkin sen lisäksi, -
että on kesä kauneimmillaan ja Suomen lippu liehuu joka salossa.
"Elisabetin aika tuli, ja hän synnytti pojan.
Kun naapurit ja sukulaiset kuulivat suuresta laupeudesta, -
jonka Herra oli hänelle osoittanut, he iloitsivat yhdessä hänen kanssaan.
Kahdeksantena päivänä kokoonnuttiin ympärileikkaamaan lasta.
Muut tahtoivat antaa hänelle isän mukaan nimeksi Sakarias, -
mutta hänen äitinsä sanoi: 'Ei, hänen nimekseen tulee Johannes.'
Toiset sanoivat: 'Eihän sinun suvussasi ole ketään sen nimistä.'
He kysyivät viittomalla isältä, minkä nimen hän tahtoi antaa lapselle.
Sakarias pyysi kirjoitustaulun ja kirjoitti siihen: -
'Hänen nimensä on Johannes.' Kaikki hämmästyivät.
Samalla hetkellä Sakarias sai puhekykynsä takaisin, -
ja hän puhkesi ylistämään Jumalaa.
Sillä seudulla joutuivat kaikki pelon valtaan, -
ja näistä tapahtumista puhuttiin laajalti -
koko Juudean vuoriseudulla. Ne, jotka niistä kuulivat, -
painoivat kaiken mieleensä ja sanoivat: -
'Mikähän tästä lapsesta tulee?' Sillä Herran käsi oli hänen yllään."
Tämä on Johannes Kastajan, päivänsankarin, syntymäteksti.
Kolme asiaa päivänsankarista, Johannes Kastajasta -
ja tuosta Raamatun Sanasta, miksi kannattaa juhlia -
ja mitä kannattaa opetella ja oppia.
Yksi on tämä: kun Elisabet, Johannes Kastajan äiti, -
juhli oman lapsensa syntymää, -
niin koko kylä ja kaikki iloitsivat yhdessä hänen kanssaan.
Tutut ja tuntemattomat iloitsivat yhdessä Elisabetin kanssa.
Siinä on opettelun aihetta. Kun jollain menee hyvin tai paremmin, -
onko meissä Jumalan suuruutta, uskon suuruutta iloita -
toisen menestyksestä? Vai onko kateus lähellä meitä ahdistamassa?
Toinen kohta lukemastani Raamatun Sanasta on tämä: -
Hänen äitinsä sanoi: "Ei, hänen nimekseen tulee Johannes."
Johannes-nimi ei ollut tuossa suvussa ja ystäväpiirissä käytetty.
Se annettiin pienelle Johannes- vauvalle.
Tuon uuden nimen antaminen kertoo meille -
uuden alkamisen, ihan uuden tekemisen mahdollisuudesta.
Tuo uusi nimi Johannekselle kertoo siitä, -
että mekin omassa elämässämme saamme aloittaa -
aina uudestaan ja alusta. Niin kuin uusi nimi kertoo siitä, -
että jotain uutta tapahtuu, niin sitä samaa voimme opetella -
myös ihan omassa elämässämme.
Hänestä tuli mahdottoman suuri Jeesuksen edelläkävijä, -
suuri profeetta ja julistaja, oikea suuruus, -
sen ajan suuri, suuri julkkis.
Mitä tuo suuri menestyvä saarnamies, -
kaikkien kunnioittama profeetta ja opettaja, sanoi -
nähdessään Jeesuksen ensimmäisen kerran livenä ja aikuisena?
Hän katsoi Jeesusta ja sanoi: "Jeesuksen pitää kasvaa -
ja minun pitää vähentyä."
Tällaista nöyryyttä päivänsankari Johannes meille opettaa.
Joskus ajattelemme, että kun Jumala meitä siunaa ja haluaa parastamme, -
niin elämä on helppoa ruusuilla tanssimista.
Kun Jumalan siunaama elämä usein on myös täällä kärsimystä, -
vaikeita aikoja, koettelemuksia ja vielä enemmän koettelemuksia, -
niin mikä se Jumalan käsi, siunaus, juhlimisen aihe on?
Se on se, että Jumalan ilo, syvä ilo, on Jumalan lapsen sydämessä.
Sitä ei kukaan koskaan, milloinkaan ota pois.
Sen ilon varassa menemme eteenpäin ja vietämme juhannusta -
ja Jumalan juhlaa.
Tekstitys: Tuula-Riitta Virrankare