Israel ― Lähi-idän ainoa demokratia.
Jerusalem ― maailman kiistellyin kiinteä omaisuus.
Juudea ja Samaria ― maailman "Länsirannaksi" tuomitsema.
Mediassa toimittajat peittelevät sitä.
Tositarinoita oikeista ihmisistä: isistä, äideistä, lapsista, perheistä.
He ovat Israelin sydänmaiden ihmisiä.
Matka jatkuu Joosuan ja Kaalebin raportilla.
JOSHUA JA CALEB ISRAELIN SYDÄNMAILLA
ARI BRIGGS
Se, mistä seuraavaksi puhumme, on todella uskomatonta.
Edustat Regavim-järjestöä.
Puhumme siitä, mikä Regavim on ja kuka sinä olet.
Me hieman jo keskustelimme ennen haastattelua ja kuulimme, -
mistä isäsi tuli ja missä nyt olette. Se on uskomatonta.
Aloitetaan siitä. - Toki.
Me kaikki olemme kasvatuksemme tuotosta.
Isäni syntyi maaliskuussa 1939 Krakovassa Puolassa.
Saman vuoden syyskuussa syttyi toinen maailmansota.
Onneksi hänen isällään ja perheellään -
oli menestyvä liikeyritys. He olivat säästäneet hieman rahaa.
Kun sota syttyi ja juutalaisia alettiin kokoamaan ja viemään pois, -
isäni annettiin kahden kristityn naisen hoiviin.
He eivät pystyneet perustamaan omaa perhettä.
Nämä naiset liittyivät perheeseen jotenkin. Ystävyyden tai työn kautta.
Naiset käsittivät vaarantavansa henkensä.
Niinpä he kysyivät neuvoa paikalliselta papilta: -
"Voimmeko pelastaa juutalaisvauvan, vaikka se vaarantaa henkemme?
Onko meidän tarkoitus tehdä näin? Muuten vauva surmataan."
Tiedettiin varsin hyvin, että niin saksalaiset tekisivät.
Pappi vastasi: "Varmasti. Teidän täytyy pelastaa tämä juutalaisvauva."
Naiset sanoivat isäni vanhemmille: "Huolehdimme pojastanne -
kuin hän olisi omamme."
Kerrotaan, että tuo pappi oli paavi Johannes Paavali II.
Hän toimi siellä siihen aikaan. Tiedetään, että hän kehotti -
pelastamaan juutalaisvauvoja henkensä uhalla.
Isäni vietti kuusi ensimmäistä elin- vuotta kristityssä kodissa Krakovassa.
Isän äidille oli ostettu puolalaiset henkilöpaperit. Äiti selviytyi.
Äiti kävi töissä. Hän kävi katsomassa poikaansa silloin tällöin.
Hänet esiteltiin kaukaisena "tätinä". Hän haki poikansa sodan loputtua.
Hän siis selviytyi. Natsit murhasivat isäni isän, isoisäni.
Isän äiti meni naimisiin kaukaista sukua olevan serkun kanssa.
He muuttivat sitten Australiaan -
vuonna 1948.
Tätä en maininnutkaan aiemmin. He lensivät Pariisista -
juutalaispakolaisia auttavan Joint Distribution -järjestön koneella.
Heillä oli perhettä Australiassa.
Suoraan ei päässyt vielä lentämään. Kone teki välilaskun Basraan Irakiin.
Vuonna 1948.
Kone täynnä juutalaisia Irakissa. Israelin itsenäisyyssota oli käynnissä.
Irak soti Israelin valtiota vastaan.
Kone täynnä juutalaisia tekee välilaskun Irakiin.
Kaikki juutalaiset otettiin välittömästi säilöön lentoasemalla.
He tulivat suoraan holokaustista. - Kolme vuotta holokaustin jälkeen.
He olivat menossa vapauteen Australiaan. Irak otti heidät säilöön, -
koska maa oli sodassa hiljattain syntyneen juutalaisvaltion kanssa.
Muille Basrassa välilaskun tehneille saatiin jotenkin kerrottua, -
että USA:n lähetystöön Bagdadiin pitäisi viedä viestiä.
Joint oli amerikkalainen järjestö. Juutalaiset olivat USA:n vastuulla.
USA:n suurlähettiläs tuli Bagdadista merijalkaväen kanssa Basraan.
Hän sanoi irakilaisille: "Päästäkää juutalaiset heti jatkamaan matkaa.
Muuten joudutte vastakkain USA:n armeijan kanssa."
Niinpä perheeni pääsi Australiaan. He aloittivat uuden elämän siellä.
Näitä juttuja kerrottiin minulle lapsuus- ja nuoruusvuosinani.
Kuulin shoahista, holokaustista.
Miten isoisäni ja hänen perheensä murhattiin.
Osa perheestä selviytyi, koska he menivät Venäjän puolelle.
Heidät lähetettiin Siperiaan.
Sieltä he muuttivat Palestiinaan ennen Israelin valtion perustamista.
Nykyään he asuvat täällä Haifassa ja Jerusalemissa.
Kävimme heidän luonaan Australiasta.
Saimme sionistisen kasvatuksen.
Heti kun kone laskeutui Israeliin, koin yhteyttä maahan.
Kävin täällä ensikertaa, kun olin 12.
Muistan jo silloin päättäneeni, -
että muuttaisin asumaan tänne. Olin ylpeä juutalaisuudestani.
Kaiken sen takia, mitä perheelleni oli tapahtunut Euroopassa, -
meidän oli otettava kohtalomme omiin käsiimme.
Aina kun se ei ollut käsissämme, tapahtui karmeita asioita.
Toki niitä on tapahtunut myös, kun kohtalo on ollut omissa käsissämme, -
mutta se on siedettävämpää ja voi syyttää vain itseään.
Sionistiaate vaikutti kasvatukseeni. Olin mukana sionistinuorissa.
Kävimme Israelissa. Rakastuin maahan.
Päätin tulla asumaan tänne vuodeksi koulun päätyttyä.
Sitten kävisin yliopiston Australiassa ja muuttaisin Israeliin. Niin kävikin.
Tapasin tulevan vaimoni Shulin lukiossa.
Olimme samalla luokalla. Menimme naimisiin yliopiston jälkeen.
Muutimme Israeliin ja perustimme perheen täällä.
Täällä alkoi silloin huipputeknologian nousukausi.
Olin työskennellyt Australiassa tietokonealalla.
Se oli hienoa. Pääsin töihin kukoistavalle teollisuudenalalle.
Se helpotti integroitumista Israelin yhteiskuntaan.
Sanotaan aina, että sionistinen aate ja kasvatus unohtuvat täällä nopeasti.
En ole ikinä unohtanut aatetta.
Olin ylpeä, että sain tukea ja edistää israelilaista huipputeknologiaa.
Se vei Israelia maailmankartalle 1990-luvulla ja 2000-luvun alussa.
Tapahtui niin, -
että menestyimme. Edistimme Israelia aloittelevien yritysten maana.
Olin markkinoinnin esimies. Matkustin kaikkialla maailmassa.
Mutta sitten juutalaiset karkotettiin Gazasta vuonna 2005.
En olisi uskonut, että niin kävisi.
Jatkoimme normaalisti. Kävimme mielenosoituksissa.
Luulin, että jotenkin päätös kumottaisiin.
Arabit tekisivät terrori-iskun, -
ja jotenkin homma peruuntuisi.
En uskonut, että 7 000 juutalaista voisi joutua lähtemään kodeistaan.
Että luovuttaisimme maan arabeille ja alueelle syntyisi terroristivaltio.
Ja juuri niin kävi.
Se yllätti minut. Sanoin: "En pysty jatkamaan samaa rataa, -
samalla kun maani tekee typeriä päätöksiä."
Ajatus tänne tulemisen taustalla oli ottaa ohjat kohtalosta omiin käsiin, -
ylpeinä juutalaisuudesta, juutalaisvaltiossa.
Silloin päätin siirtyä huipputeknologian alalta vaikuttamaan näihin asioihin.
Huipputeknologia eli nousukautta täälläkin silloin. - Niin eli.
Halusin siirtyä pois oikea-aikaisesti. Olin laittanut rahaa säästöön.
Kun maailmantalous horjahteli vuonna 2008, päätin pitää välivuoden.
Menin perheeni kanssa Australiaan ja toimin lähettiläänä.
Puhuin sionismista ja tein Israelin asiaa tunnetuksi
Se välivuosi jatkuu edelleen.
Siitä on nyt 5―6 vuotta. Vaimoni on hyvin ymmärtäväinen.
Hän ymmärtää, miksi minun pitää tehdä tätä.
Hänkin on sionisti henkeen ja vereen. - Niin on. Totta.
Siksi olen täällä Regavimissa.
Gazan kokemuksen ja Australiassa oleminen kirkastivat minulle jotakin.
Ulkomailla on juutalaisia, -
joille on yhtä tärkeää pelastaa valas kuin pelastaa juutalaiskansa.
Olemme etääntyneet perusolemuksestamme: -
juutalaiskansasta ja rakkaudesta Israelin maata kohtaan.
Minun on turha edes mainita jakeita, joissa se sanotaan.
Se on päivänselvää kaikille, jotka vähänkin tuntevat Raamattua.
Juutalaiset ovat kadottaneet sen. Miten palautamme tuon yhteyden?
Minua ei kasvatettu uskontoon, -
mutta heti kun saavuin Israeliin, yhteys muodostui välittömästi.
Kun jalkani koskettivat maata...
Juutalaiskansan ja Israelin maan välillä on symbioosisuhde.
Rohkaisen ihmisiä tulemaan tänne ja tutustumaan maahan, -
ei vain Tel Aviviin ja muihin tavanomaisiin kohteisiin, -
vaan Juudeaan ja Samariaan, -
sydänmaihin, jossa kaikki tapahtui.
Kerron heille historiastamme ja Raamatusta, -
niin että he näkevät maata ja elämää täällä -
ja ymmärtävät, miksi alue on tärkeä.
Se luo ikuisen yhteyden maahan. Regavimissa kyse on maasta.
Meillä on tutkijoita kautta maan.
Saan tiedon helmiä. Meillä on tiedonantajia kautta maan.
Voin jakaa tiedon seuraajillemme. Se yhdistää heitä.
Mikään muu ei yhdistä ihmisiä niin kuin kamppailu.
Koko juttu on mahtava. Sinun täytyy kirjoittaa kirja.
Koko tarina tiestä, joka johti sinut Regavimiin, on ilmiömäinen.
En tiennytkään. Upeaa.
Tie johti sinut tukemaan maata todellisella tavalla.
Teit uhrauksen, kun siirryit kukoistavalta huipputeknolgia-alalta.
Uhrauksellasi viestitit, että maa on tärkeä.
Kun mietitään Joosuaa ja Kaalebia, tämä on ilmiömäistä.
Olette etulinjassa Israelissa tähdentämässä maan merkitystä.
Sitä Joosua ja Kaalebkin sanoivat. Maa on tärkeä. Otamme sen haltuun.
Te olette niitä. Toimitte etulinjassa.
Kerro lisää, mitä Regavim tekee ja mitä teet Regavimissa.
Mikä on tämä valtaisa asia, kun ihmiset sanovat, että maa on tärkeä?
Puhuit Joosuasta, Kaalebista ja maan haltuun ottamisesta.
Jouduimme asemaan, että luovumme maasta, ja teemme sitä yhä.
On meneillään hiljainen valloitus.
Se on hiljaista mutta aktiivista.
Hiljaisessa valloituksessa maata jalkojemme alla viedään meiltä pois.
Ei ole väliä, montako kaunista synagogaa, yliopistoa, -
sairaalaa, kirjastoa, koulua tai jeshiva-koulua rakennamme.
Ellei meillä ole maata, meillä ei ole mitään.
Sitä kirjaimellisesti on meneillään. Mutta koska se ei näy Tel Avivissa -
eikä Jerusalemissa, ihmiset eivät tiedä siitä.
Regavimin tehtävä on pitää israelilaiset ajan tasalla -
Israelissa ja Israelin ulkopuolella.
Ulkomailla kuunnellaan CNN:n, NBC:n, ABC:n -
ja BBC:n uutisia, että Israel on paha ja Israel riistää palestiinalaisilta maita.
Totuus on täysin päinvastainen, kun katsotaan, mitä on meneillään.
Vain Regavim tutkijoidensa ja tiedonantajiensa kautta tietää -
ja dokumentoi, mitä on käynnissä, emme vain tiedottaaksemme -
vaan nostaaksemme oikeusjuttuja. On olemassa lakeja, -
mutta niitä ei sovelleta. Vaadimme vain tasapuolisuutta.
Lakia pitää soveltaa tasapuolisesti arabeihin ja juutalaisiin.
Jos juutalainen rakentaa luvatta taloonsa terassin tai lisähuoneen, -
hän joutuu purkamaan sen ja saa sakon.
Arabit kautta maan ovat toimineet näin 60―70 vuotta.
Seurauksia ei ole koitunut, sillä lakia on helpompi soveltaa juutalaisiin.
Kun sitä alkaa soveltaa arabeihin, saa niskaansa rasismisyytöksiä.
"Olet liian tiukka. Heidän kulttuurinsa ja elämäntapansa on sellainen."
"Heillä on ollut vaikeaa. Juutalaiset ajoivat heidät kodeistaan."
Tätä on ollut meneillään kaikkialla maassa.
Negevin alueella beduiinit ovat levit- täytyneet 810 neliökilometrin alueelle.
He ovat kirjaimellisesti ottaneet alueen haltuunsa.
Pian he vaativat itselleen autonomiaa.
Pohjoisessa kylät ja kaupungit laajen- tuvat pelloille ja luonnonpuistoihin.
Taloja rakennetaan kenenkään estämättä.
Juudeassa ja Samariassa laittomia rakennuksia nousee peräjälkeen.
Muu maailma pitää ongelmana juutalaisten paluuta kotimaahansa.
Ulkopuolella kannetaan huolta siitä, -
että kotimaahansa palaavat juutalaiset juutalaistavat Jerusalemia.
Käsittämätöntä. On kuin sanoisi, että kristillistettäisiin Vatikaania.
Israelia painostetaan näin, -
joten se ei puutu siihen, mitä tutkan alla tapahtuu. Maata anastetaan.
Tätä vääryyttä Regavim tekee tiettäväksi.
Työskentelemme oikeusjutuissa ja knessetissä.
Varmistamme, että lakeja hyväksytään ja sovelletaan.
Vaadimme knessetiä selvittämään, miksi lakeja ei sovelleta.
Työ on uuvuttavaa ja turhauttavaa, koska järjestö on pieni. 10 työntekijää.
Meidän pitää olla joka paikassa yhtä aikaa. Se on rankkaa.
Olen nähnyt etulinjoilla juuri sitä, mitä kuvaat. Se tapahtuu hiljaisesti.
Alueet laajenevat, mutta kukaan ei piittaa, -
koska maailma keskittyy vain juutalaisten rakentamiseen.
Se on laillista. Laki koskee lakia noudattavia kansalasia.
Se, mitä tapahtuu, on hullua. Se on valtaisa liukuma -
oikean ja väärän välillä.
On ilmiömäistä, miten te taistelette oikeuden puolesta.
Jokainen Regavimin leivissä, niin uuvuttavaa kuin se onkin...
Kun näkee, mitä on meneillään, se hätkähdyttää. Tämä on pelottavaa.
Tätä tapahtuu eivätkä ihmiset tiedä siitä.
Kumpi pelottaa enemmän: että tätä tapahtuu vai ettei siitä tiedetä?
Jokainen työntekijämme on alansa huippua: -
huippujuristi, hallinnon asiantuntija, huippututkija.
He ovat luopuneet urastaan siksi, ettei ei ole mitään tärkeämpää -
kuin Israelin maa ja sen säästäminen juutalaiskansalle.
Uskon sen täysin. - Se on Israelin tulevaisuus.
Mitä Israel on, ellei sillä ole maata? - Ei mitään.
Ilmiömäistä. Mikä on varsinainen työtehtäväsi Regavimissa?
Regavimissa huomattiin, että niin hyvin kuin työ menestyikin Israelissa...
Asiaa tehdään tunnetuksi. Knessetiä ja parlamenttia vaaditaan toimiin.
Regavim alkoi voittaa oikeusjuttujakin. Se on vaikeaa, -
koska oikeusistuimissa on anti- sionistinen "valtio kaikille" -asenne, -
ettemme voi pitää kiinni sionistisista periaatteista.
Sitä vastaan taisteleminen ja voittaminen on kova juttu.
Regavimissa tajuttiin, että vaikka voitettiin täällä, -
hieman painostusta USA:sta tai EU:sta, -
ja pääministeri ei toimeenpane, mitä on laillisesti päätetty tai säädetty.
On keinoja sysätä asiat taka-alalle.
Regavim tajusi, että viesti pitää viedä ulkomaille.
Lisäksi järjestömme tekee työtään lahjoitusvaroin.
Resurssimme ovat tosi rajalliset.
Ongelma on kuitenkin valtaisa.
Pienet resurssit ― valtava ongelma. Tässä on selvä epätasapaino.
Homma kaatuu.
Työni on viedä viestiä ja tietoa ulkomaille.
Tahdon löytää ne, jotka ymmärtävät, mitä on meneillään, ja tukevat meitä.
Monet haluavat olla pelastamassa Israelin maata. Kukapa ei?
Ihmiset tapasivat lahjoittaa rahaa maan ostamiseen tai puuprojekteihin.
Sanon: "Satoja hehtaareja maata varastetaan kansalta -
kaikkialla. Pyydän; tukekaa meitä." He haluavat tulla mukaan.
Regavimin työ on selvästikin vasta aloittamassa vaikutustaan.
Olette onnistuneet monilla alueilla.
Mielestäni tämä on koko Israelin tärkeimpiä järjestöjä, -
kun olen nähnyt, mitä olette saaneet aikaan pienillä resursseillanne.
Edustat järjestöä kautta maailman. Sanot: "Tämä on tärkeää."
Koetko, että ihmiset kansoissa ovat muuttumassa...
Ei laajalti. Monet ovat Israel-vastaisia.
Mutta onko ihmisiä, jotka ymmärtävät ja alkavat tukea tätä näkyä?
Sellaisia ihmisiä on. Jotkut ymmärtävät sen heti.
Täytyy vetää esiin kaaviot, kuvat ja Google Earthin.
Täytyy avata ihmisten silmät.
Kirjoitan myös artikkeleita. Minun pitää olla vihainen, jotta tekstiä syntyy.
Jonkun pitää suututtaa minut, jotta saan kirjoitettua lehtiartikkelin.
Teen sitäkin, koska asiaa täytyy tuoda esiin.
Ihmiset alkavat ymmärtää, mitä on meneillään.
Se on täysin päinvastaista verrattuna siihen, mitä länsimediassa sanotaan.
He kuulevat vain, miten juutalaiset varastavat palestiinalaisten maata, -
rakentavat taloja laittomasti -
ja sulkevat teitä muilta kuin juutalaisilta.
Se on täysin päinvastaista verrattuna siihen, mitä täällä tapahtuu.
Jos tulette Israeliin, näytän teille itse, mitä on meneillään.
Ellette pääse tänne, näytän Google Earthista, videoilta ja kartoilta.
Yritän myös korjata karmeaa propagandaa, -
jota on syötetty myös juutalaisille.
Juutalaiset yritetään saada hylkäämään Israel.
Maailman juutalaisten yhteys Israelin juutalaisiin pyritään katkaisemaan.
Uskomatonta. Olen nähnyt 45-minuuttisen esitelmäsi.
Se oli huippukiinnostava.
Minulla ei ollut aavistustakaan, mitä täällä oikeasti on meneillään.
Minulla on sinulle kysymys. Vastaa puolessa minuutissa, jos pystyt.
Mistä haaveilet?
Millaisena näet Israelin maan ja lastenlastesi tulevaisuuden?
Minulla on viisi poikaa.
He kyselevät: "Mikset palaa huippu- teknologian alalle? Mitä hommaat?"
Vastaan: "Olin siellä 15 vuotta. Tein todella kovasti töitä.
Seuraavat 15 vuotta omistan Israelin maalle, koska se on tärkeää."
Voimme olla esimerkkinä lapsille ja lapsenlapsille.
Haluan heidän tietävän, että taistelin loppuun asti Israelin maan puolesta -
parhaiden ammattilaisten kanssa Regavimissa.
Tiedän, että suuntamme on oikea.
Kun puhun ihmisille Israelissa, se on heidän sielussaan: -
rakkaus Israelin maata ja juutalaiskansaa kohtaan -
sekä tämän maan jälleenrakenta- minen. Lunastus on meneillään.
Esteitä tulee. Yritän raivata niitä, auttaa pääsemään ylitse, -
jotta menestyisimme.
Tiedän, että tulemme menestymään tulevaisuudessa.
LISÄTIETOJA ARI BRIGGSISTÄ JA REGAVIMISTA: -
www.Regavim.org.il.
JOOSUAN JA KAALEBIN RAPORTTI ISRAELIN SYDÄNMAILTA
Suomennos: Marianne Tenetz