Iisrael - Lähis-Ida ainus demokraatia.
Jeruusalemm - maailma vaidlusaluseim kinnisvara.
Juuda ja Samaaria - maailm määratles nad Läänekaldaks.
Meedia püüab seda varjata.
Tõsilood tõelistest inimestest: isadest, emadest, lastest, peredest.
Need on Iisraeli südamaa inimesed.
Teekond jätkub Joosua ja Kaalebi raportiga.
JOSHUA & CALEB IISRAELI SÜDAMAAL
ARI BRIGGS
See, millest järgmiseks räägime, on täiesti uskumatu.
Esindad ühendust Regavim.
Räägime sellest, mis Regavim on ja kes oled sina.
Vestlesime juba veidi enne intervjuud ja kuulsime,
kust su isa tuli ja kus te nüüd olete. Uskumatu!
Alustame sellest. - Palun väga.
Oleme kõik oma kasvatuse tooted.
Mu isa sündis 1939. a märtsis Krakovis, Poolas.
Sama aasta septembris puhkes 2. Maailmasõda.
Õnneks oli tema isal ja perel
edukas äri. Nad olid veidi raha säästnud.
Kui juute hakati pärast sõja algust kokku koguma ja ära viima,
anti mu isa kahe kristlasest naise hoolde.
Nad polnud suutnud oma peret luua.
Nad olid kuidagi perega seotud. Sõpruse või töö kaudu.
Naised mõistsid, et seavad oma elu ohtu.
Nii küsisid nad nõu kohalikult preestrilt:
"Kas võime päästa juudi beebi, isegi kui eluga riskime?
Kas see on meie elu eesmärk? Vastasel juhul laps tapetakse."
Teati väga hästi, et just seda sakslased teevadki.
Preester vastas: "Muidugi. Peate päästma selle juudi beebi."
Naised ütlesid mu isa vanematele: "Hoolitseme teie poja eest,
nagu ta oleks meie enda oma."
Räägitakse, et too preester võis olla tulevane paavst Johannes Paulus II.
Ta tegutses seal neil aegadel. Teatakse, et ta õhutas inimesi
eluga riskides juudi lapsi päästma.
Mu isa veetis kuus esimest eluaastat kristlikus kodus Krakovis.
Isa emale oli ostetud Poola isikutunnistus. Ema pääses.
Ema käis tööl ja käis aeg-ajalt poega vaatamas.
Teda esitleti kauge "tädina". Ta tuli pojale pärast sõja lõppu järele.
Ta pääses. Natsid mõrvasid mu isa isa ehk minu vanaisa.
Isa ema abiellus uuesti kauge sugulasega.
Nad kolisid hiljem Austraaliasse,
1948. a.
Seda ma varem ei maininudki. Nad lendasid Pariisist
juudi põgenikke aitava ühenduse Joint Distribution lennukiga.
Neil oli Austraalias sugulasi.
Otselende veel ei tehtud. Lennuk maandus Basras, Iraagis.
Aasta oli 1948.
Juute täis lennuk Iraagis. Käis Iisraeli Iseseisvussõda.
Iraak sõdis Iisraeli vastu.
Juute täis lennuk tegi vahemaandumise Iraagis.
Kõik juudid võeti lennujaamas kohe kinni.
Nad tulid otse holokaustist. - Kolm aastat pärast holokausti.
Nad olid teel vabadusse Austraalias. Iraak võttis nad vahi alla,
kuna riik oli sõjas vastsündinud juudiriigiga.
Teistele Basras vahemaandunuile õnnestus kuidagi öelda,
et USA saatkonda Bagdadis tuleks sõnum edastada.
Joint oli USA organisatsioon. Juudid olid USA vastutusel.
USA suursaadik tuli Bagdadist merejalaväelastega Basrasse.
Ta ütles iraaklastele: "Laske juutidel kohe teed jätkata.
Muidu olete vastamisi USA armeega."
Nii jõudis mu pere Austraaliasse. Nad alustasid seal uut elu.
Neid lugusid räägiti mulle lapseeas ja noorusaegadel.
Kuulsin shoah'st ehk holokaustist.
Kuidas mu vanaisa ja tema pere mõrvati.
Osa perest pääses, kuna nad kolisid Venemaale.
Nad saadeti Siberisse.
Sealt kolisid nad enne Iisraeli rajamist Palestiinasse.
Täna elavad nad siin, Haifas ja Jeruusalemmas.
Käisime neil Austraaliast külas.
Saime sionistliku kasvatuse.
Kohe kui lennuk Iisraelis maandus, tundsin sidet maaga.
Käisin siin esimest korda 12-aastaselt.
Mäletan, et otsustasin juba siis
siia elama kolida. Olin uhke, et juut olin.
Kõige selle pärast, mis mu perega Euroopas juhtunud oli,
pidime oma saatuse enda kätte võtma.
Alati, kui see polnud meie käes, juhtus kohutavaid asju.
Neid on muidugi juhtunud ka siis, kui meie saatus meie käes oli,
kuid see on talutavam ja siis saab vaid ennast süüdistada.
Kasvasin sionistiks. Osalesin sionistlike noorte liikumises.
Käisime Iisraelis. Armusin maasse.
Otsustasin pärast kooli lõppu aastaks siia tulla.
Siis pidin Austraalias ülikooli minema ja seejärel Iisraeli kolima. Nii läkski.
Kohtasin oma tulevast naist Shulit keskkoolis.
Käisime samal ajal koolis. Abiellusime pärast ülikooli.
Kolisime Iisraeli ja rajasime siin pere.
Siin algas just tipptehnoloogia buum.
Olin töötanud Austraalias arvutialal.
See oli hea. Sain tööle õitsvasse tööstusse.
See kergendas integreerumist Iisraeli ühiskonda.
Tihti öeldakse, et sionistlik kasvatus ja ideoloogia ununevad siin ruttu.
Ma pole seda kunagi unustanud.
Olin uhke, et sain toetada ja edendada Iisraeli tipptehnoloogiat.
See viis Iisraeli 1990. aastail ja 2000. a-te algusel maailmakaardile.
Läks nii,
et olime edukad. Arendasime Iisraeli idufirmade riigina.
Olin marketingi juht. Reisisin maailmas ringi.
Aga siis aeti juudid 2005. a Gazast välja.
Ma ei uskunud, et see juhtuks.
Jätkasime nagu tavaliselt. Käisime meeleavaldustel.
Arvasin, et otsus tühistatakse kuidagi.
Araablased teevad terrorirünnaku
ja see tühistatakse kuidagi.
Ma ei uskunud, et 7000 juuti peavad kodudest lahkuma.
Et loovutaksime maa araablastele ja seal tekiks terroristide riik.
Ja täpselt nii läkski.
See üllatas mind. Ütlesin: "Ma ei saa sama tööd jätkata,
kui mu riik rumalaid otsuseid teeb."
Mõte siia tulemise taga oli haarata saatuse ohjad enda kätte,
uhkete juutidena juudiriigis.
Siis otsustasin tipptehnoloogiast neid asju mõjutama tulla.
Tipptehnoloogia arenes siis tõusvas joones. - Täpselt.
Tahtsin õigel ajal ära tulla. Olin raha kõrvale pannud.
Kui majandus 2008. a kriisi sattus, otsustasin aja maha võtta.
Läksin perega Austraaliasse ja olin eestkõnelejaks.
Rääkisin sionismist ja õpetasin Iisraeli kohta.
See vaheaasta kestab siiamaani.
Sellest on nüüd 5-6 aastat möödas. Mu naine on väga arusaaja.
Ta mõistab, miks seda tegema pean.
Temagi on ihust ja hingest sionist. - On jah. Vastab tõele.
Seepärast olen siin Regavimis.
Gaza kogemus ja Austraalias olek tegid mulle midagi selgeks.
Välismaal on juute,
kellele on sama tähtis päästa vaalu kui päästa juudi rahvast.
Oleme kaugenenud oma põhiolemusest:
juudi rahvast ja armastusest Iisraelimaa vastu.
Mul pole mõtet mainida kirjakohti, kus seda öeldakse.
See on kõigile ilmselge, kes vähegi Piiblit tunnevad.
Juudid on selle kaotanud. Kuidas seda sidet taastada?
Ma ei saanud religioosset kasvatust,
kuid kohe kui Iisraeli saabusin, tekkis silmapilkselt side.
Kui mu jalad maad puudutasid ...
Juudi rahva ja Iisraelimaa vahel on sümbiootiline suhe.
Julgustan inimesi siia tulema ja maaga tutvuma,
mitte ainult Tel Avivi ja teiste tavaliste kohtadega,
vaid Juuda ja Samaariaga,
südamaaga, kus kõik toimus.
Räägin neile meie ajaloost ja Piiblist,
nii et nad näeksid maa ja siinset elu,
ning mõistaksid, miks see piirkond tähtis on.
See loob igavese sideme maaga. Regavimis on asi maas.
Meil on kogu riigis uurijaid.
Saan infopärleid. Meil on kogu riigis esindajaid.
Võin jagada infot meie järgijatega. See ühendab neid.
Miski muu ei ühenda inimesi nii palju kui võitlus.
Kogu lugu on vägev. Pead raamatu kirjutama.
Lugu sind Regavimi toonud teekonnast on fenomenaalne.
Ma ei teadnudki. Hämmastav!
Teekond maad tõeliselt toetama.
Tõid ohvri, kui kolisid ära õitsvast tipptehnoloogiatööstusest.
Andsid oma ohvriga märku, et maa on tähtis.
Kui mõelda Joosuale ja Kaalebile, siis see on fenomenaalne.
Olete Iisraelis eesliinil ja osutate maa tähtsusele.
Seda ütlesid ka Joosua ja Kaaleb. Maa on tähtis. Vallutame selle!
Te olete nende seas. Tegutsete eesliinil.
Räägi, mida Regavim teeb ja mida sina Regavimis teed.
Mis on peamine, kui inimesed ütlevad, et maa on tähtis?
Rääkisid Joosuast, Kaalebist ja maa vallutamisest.
Sattusime olukorda, kus loobume maast ja teeme seda siiani.
Käib vaikne vallutamine.
See on vaikne, kuid aktiivne.
Vaikses maavallutamises võetakse meil maa jalge alt.
Pole vahet, mitu kaunist sünagoogi, ülikooli,
haiglat, raamatukogu, kooli või ješivat ehitame.
Kui meil pole maad, pole meil midagi.
Just see toimubki. Aga kuna seda pole näha Tel Avivis
ega Jeruusalemmas, inimesed ei tea sellest.
Regavimi ülesanne on hoida iisraellased kursis
Iisraelis ja sellest väljaspool.
Välismaal kuulatakse CNN-i, NBC, ABC
ja BBC uudiseid, et Iisrael on paha ja Iisrael röövib palestiinlastelt maid.
Tõde on vastupidine, kui vaadata, mis toimub.
Vaid Regavim oma uurijate ja esindajate kaudu teab
ja dokumenteerib, mis toimub, ja mitte üksnes teavitamiseks,
vaid ka kohtuasjade algatamiseks. On seadusi,
kuid neid ei rakendata. Miks? Nõuame lihtsalt võrdsust.
Seadust tuleb rakendada võrdselt nii araablaste kui juutide puhul.
Kui juut ehitab oma majale loata terassi või juurdeehitise,
peab ta selle lammutama ja saab trahvi.
Araablased on seda kogu riigis 67 aastat teinud.
Ilma tagajärgedeta, sest seadust on kergem juutide puhul rakendada.
Kui seda araablaste puhul rakendada, süüdistatakse rassismis.
"Oled liiga karm. See on nende kultuur ja elustiil."
"Neil on raske olnud. Juudid ajasid nad kodudest välja."
See on käinud kogu maal.
Negevi piirkonnas on beduiinid levinud 810-ruutkilomeetrisele maaalale.
Nad on sõna otseses mõttes piirkonna oma valdusse võtnud.
Varsti nõuavad nad autonoomiat.
Põhja pool laienevad külad ja linnad põldudele ja loodusparkidesse.
Maju ehitatakse, ilma et keegi takistaks.
Juudas ja Samaarias kerkib üksteise järel illegaalseid hooneid.
Ülejäänud maailm peab probleemiks juutide naasmist oma kodumaale.
Väljaspool muretsetakse selle pärast,
et kodumaale naasvad juudid judaiseerivad Jeruusalemma.
Arusaamatu! Sama oleks väita, et ristiusustatakse Vatikani.
Iisraelile avaldatakse survet,
nii et see ei sekku radari ulatuse alt väljas toimuvasse - maa anastamisse.
Sellest teavitabki Regavim.
Töötame kohtutes ja Knessetis.
Kindlustame, et seadusi jõustataks ja rakendataks.
Nõuame Knessetilt selgitust, miks seadusi ei jõustata.
Töö on kurnav ja frustreeriv, kuna ühendus on väike - 10 töötajat.
Peame igal pool samal ajal olema. See on raske.
Olen näinud eesliinidel just seda, mida kirjeldad. See toimub vaikselt.
Piirkonnad laienevad, kuid keegi ei hooli,
kuna maailm keskendub üksnes juutide ehitamisele,
mis on legaalne. Seadus puudutab seaduskuulekaid kodanikke.
See, mis toimub, on hullumeelne. See on tohutu nihe
õige ja vale vahel.
On fenomenaalne, kuidas te õigluse eest võitlete.
Igaüks, kes Regavimis töötab, nii kurnav kui see ka pole.
Kui näed, mis toimub, sa ehmud. See on hirmuäratav.
See kõik juhtub ja rahvas ei tea.
Kumb rohkem hirmutab: et see toimub või et sellest ei teata?
Kõik meie töötajad on oma ala tipud:
tippjurist, valitsuse ekspert, tippteadlane.
Nad loobunud oma karjäärist, sest pole midagi tähtsamat
kui Iisraelimaa ja selle päästmine juudi rahvale.
Usun seda täielikult. - See on Iisraeli tulevik.
Mis on Iisrael ilma maata? - Mitte midagi.
Vapustav. Mis on sinu ülesanne Regavimis?
Regavimis märgati, et nii hästi kui töö Iisraelis ka ei lähe,
teavitustöös ja Knessetilt, paralmendilt sekkumise nõudmises ...
Regavim hakkas isegi kohtuasju võitma. See on raske,
kuna kohtutes valitseb antisionistlik "riik kõigile" hoiak,
nagu me ei tohiks järgida oma sionistlikke põhimõtteid.
Selle vastu võitlemine ja võitmine on raske töö.
Regavimis mõisteti, et isegi kui siin võitsime,
siis väikse surve puhul USAst või EL-ist
ei jõusta peaminister otsuseid ja seadusi.
On viise asjade edasilükkamiseks.
Regavim mõistis, et sõnum tuleb välismaale viia.
Lisaks töötab meie ühendus annetustest.
Meie ressursid on tõeliselt piiratud.
Probleem on siiski tohutu.
Väiksed ressursid - suur probleem. Siin puudub tasakaal.
Töö kukub kokku.
Minu töö on levitada sõnumit ja infot välismaale.
Tahan leida neid, kes mõistavad, mis toimub ja toetavad meid.
Paljud tahavad Iisraelimaad päästa. Kes ei tahaks?
Tavatseti annetada raha maaostuks või puuistutusprojektideks.
Ütlen: "Rahvalt varastatakse iga aasta sadu hektareid maad igal pool.
Palun toetage meid." Nad tahavad kaasa lüüa.
Regavimi töö mõju alles hakkab levima.
Olete teinud edusamme mitmel alal.
Minu meelest on see üks Iisraeli tähtsamaid organisatsioone,
kui näen, mida olete oma väheste vahenditega saavutanud.
Esindad ühendust kogu maailmas. Ütled: "See on tähtis."
Kas tunned, et inimesed rahvaste seas on muutumas?
Mitte massiliselt. Paljud on Iisraeli-vastased.
Kuid kas on neid, kes mõistavad ja asuvad nägemust toetama?
On selliseid inimesi. Mõned mõistavad seda kohe.
Tuleb välja võtta skeemid, fotod ja Google Earth.
Tuleb inimeste silmad avada.
Kirjutan ka artikleid. Pean selleks vihane olema.
Keegi peab mind vihastama, et ajalehte artikli kirjutaksin.
Teen sedagi, kuna asjast tuleb teavitada.
Inimesed hakkavad mõistma, mis toimub.
See on täiesti vastupidine Lääne meedias väidetavale.
Nad kuulevad vaid seda, kuidas juudid varastavad palestiinlaste maad,
ehitavad illegaalselt maju
ja sulgevad mittejuutidele teed.
See on täiesti vastupidine võrreldes siin toimuvaga.
Kui tulete Iisraeli, näitan teile ise, mis siin toimub.
Kui te tulla ei saa, näitan Google Earthist, videotelt ja kaardilt.
Püüan ka parandada kohutavat propagandat,
mida on juutidele sisse söödetud.
Juute püütakse Iisraeli hülgama sundida.
Püütakse katkestada maailma juutide sidet Iisraeli juutidega
Uskumatu! Olen näinud sinu 45-minutilist esitlust.
See oli ülipõnev.
Mul polnud aimugi, mis siin tegelikult toimub.
Mul on küsimus. Vasta poole minutiga, kui suudad.
Millest sa unistad?
Kuidas näed Iisraelimaa ja oma lastelaste tulevikku?
Mul on viis poega.
Nad küsivad: "Miks sa ITsse tagasi ei lähe? Mis sa jamad?"
Vastan: "Olin seal 15 aastat. Tegin kõvasti tööd.
Järgmised 15 aastat pühendan Iisraelimaale, sest see on tähtis."
Võime lastele ja lapselastele eeskujuks olla.
Tahan, et nad teaksid, et võitlesin lõpuni Iisraelimaa eest
parimate professionaalidega Regavimis.
Tean, et meie suund on õige.
Kui räägin Iisraeli inimestega, on see neil hinges:
armastus Iisraelimaa ja juudi rahva vastu
ning selle maa ülesehitamine. Käimas on lunastus.
Takistusi tuleb ette. Püüan neid eemaldada ja neist üle saada,
et meil kordaminek oleks.
Tean, et meid saadab tulevikus edu.
LISAINFOT ARI BRIGGSI JA REGAVIMI KOHTA:
www.Regavim.org.il
JOSHUA JA CALEBI RAPORT IISRAELI SÜDAMAALT
Tõlge: Monika Jaaguri