Israel ― Lähi-idän ainoa demokratia.
Jerusalem ― maailman kiistellyin kiinteä omaisuus.
Juudea ja Samaria ― maailman "Länsirannaksi" tuomitsema.
Mediassa toimittajat peittelevät sitä.
Tositarinoita oikeista ihmisistä: isistä, äideistä, lapsista, perheistä.
He ovat Israelin sydänmaiden ihmisiä.
Matka jatkuu Joosuan ja Kaalebin raportilla.
JOSHUA JA CALEB ISRAELIN SYDÄNMAILLA
MATTI BLUMBERG
On upeaa olla Esh Kodeshissa. En ole ikinä nähnyt näin paljon viinitarhoja, -
vaikka työskentelen viinitarhoilla täällä Juudeassa ja Samariassa.
Täällä on uusia istutuksia, taloja, lapsia.
Olet osa tätä kaikkea. Olet ollut täällä kolme vuotta. Työskentelet sihteerinä.
Tahdomme keskittyä sinun tarinaasi ja tuloosi tänne.
Muutit Yhdysvalloista 8-vuotiaana. Menitte kotouttamiskeskukseen.
Sieltä muutitte välittömästi Juudeaan ja Samariaan.
Kysyisin ensimmäisenä, -
mikä sai heidät tulemaan heti Juudeaan ja Samariaan.
Vanhempani osaisivat vastata. Olin 8,5-vuotias, kun muutimme Tekoaan.
Luulenpa, että täkäläinen elämäntyyli oli asia, -
joka veti heitä puoleensa.
Täällä on kaunista.
Täällä on paljon tilaa ja ilma on puhdasta.
Täällä on yhteisö. Monille ihmisille ne ovat tärkeitä asioita.
He myös uskoivat Juudean ja Samarian asuttamiseen, -
mikä on tällä hetkellä hyvin tärkeä asia.
Vanhempani uskoivat siihen. Itsekin vartuin uskomaan sen.
Minne muutitte ensin? - Häiden jälkeen muutimme Ma'ale Heveriin.
Se sijaitsee Tekoan alueella Har Hevronissa.
Asuttuamme siellä viitisen vuotta päätimme, että halusimme jotain -
vielä tärkeämpää maan asuttamisen kannalta.
Halusimme paikkaan, jossa jokainen perhe on tärkeä -
ja joka tarvitsee tukea.
Niinpä päätimme muuttaa tänne ylös.
Kun saavuimme tänne ensikertaa, näin viinitarhat ja puut.
Sanoin mieheni: "Muutamme tänne."
Kaunis paikka. - Niin on.
Mennään vielä ajassa taaksepäin.
Millaisia olivat alkuvuodet, muovaavat vuodet, kun olit 8?
Muutitte Juudeaan ja Samariaan.
Mikä oli se syvä yhteys?
Vartuit ja aloit ymmärtää sitä itse.
Tartuit näkyyn omakohtaisesti.
Nyt elät sitä todeksi. Mikä yhdisti sinut tähän paikkaan?
Kävimme Tekoassa ensikertaa, kun menimme tapaamaan ystävää.
Äiti tunsi jonkun siellä. Asuimme vielä kotouttamiskeskuksessa.
Matkustimme bussilla. Bussia kivitettiin. Paljon kiviä lenteli.
Äiti käski meitä lattialle makaamaan.
Makasimme lattialla.
Nousimme, kun kivitys lakkasi. Muut istuivat tyynesti paikallaan.
Olimme ainoat lapset, jotka makasivat lattialla peloissaan.
Ja...
Muistan sen tarkasti, -
koska se auttoi ymmärtämään, miten tärkeää on asua siellä.
"Esh Kodesh" merkitsee "pyhä tuli". Se on voimallinen nimi yhteisölle.
Tennesseessä ei taida olla Pyhä tuli -nimistä kaupunkia.
Se on vaikuttava nimi.
Kukaan ei muista, kuka sen nimen keksi.
Aiemmin sanoin, että Esh Kodesh perustettiin -
surmatun Esh Kodeshin muistoksi.
Mutta paikalla ei ollut nimeä, ennen kuin joku tuli tänne -
ja kysyi, mikä on paikan, kukkulan laen, nimi.
Täällä asui silloin pari kaveria.
Joku vastasi: "Esh Kodesh". Kukaan ei tiedä tänäänkään, kuka sen keksi.
Se on voimallinen nimi. Tosi kiva.
Jokin aika sitten, -
Esh Kodeshin alkuvuosina, -
tänne alettiin istuttaa viinitarhoja.
Ensimmäinen henkilö, joka alkoi istuttaa viinitarhaa, -
hankki ensimmäiset tarvikkeet viinitarhaa varten: -
tolpat ja muut tarvikkeet.
Hän vei ne rinteeseen.
Kun hän seuraavana aamuna meni sinne, tarvikkeet olivat poissa.
Sitten hän vei sinne aitatarvikkeet.
Kun hän seuraavana aamuna palasi pystyttämään aitaa, ne olivat poissa.
Ei ollut muuta keinoa kuin alkaa viettää öitä viinitarhassa.
Hän hankki tarvikkeet, vei ne viinitarhaan ja yöpyi siellä.
Hitaasti viinitarha laajeni.
Tuli lisää ihmisiä, jotka istuttivat lisää viinitarhoja.
Ei ole epätavallista, että istutuksia revitään irti -
tai viinitarhoihin murtaudutaan.
Kuka niitä repii irti? Kuka vei miehen tarvikkeet?
Arabikylän asukkaat eivät halua meitä tänne.
Takanamme on Kusra.
Se on hyvin väkivaltainen kylä.
He ovat häiriköineet meitä Esh Kodeshin alkuajoista asti.
Mutta me emme -
anna heidän lannistaa. Pysymme täällä. Olemme lujia.
Vaikka menisi vuosi istuttaa uudet köynnökset, teemme sen.
Suunnilleen vuosi sitten -
minulla oli puita Esh Kodeshin toisella puolella laaksossa.
Puut oli revitty juurineen irti. Istutimme uudet puut.
Sellaista elämä on täällä. Pitää olla hyvin vahva.
Pitää vain jatkaa. Ei pidä antaa näiden asioiden lannistaa.
Ne eivät ikinä lopu. Meidän ei pidä antaa niiden pysäyttää.
Mistä he syyttävät teitä täällä Esh Kodeshissa?
Väittävätkö he, että olette heidän maillaan? Sehän ei ole totta.
Esh Kodeshin asemasta on turha edes keskustella poliittisesti.
Esh Kodesh sijaitsee israelilaisten omistamilla mailla.
Mutta he eivät välitä siitä.
Se, kuka maan omistaa, on heille yhdentekevää.
Kyse on siitä, etteivät he halua meitä tänne.
Arabit eivät halua meitä tänne. He ajattelevat, että tämä on Palestiina.
Tietystikään tämä ei ole Palestiina.
Heitä ei ollut vielä olemassakaan, kun juutalaiskansa syntyi.
Jumala antoi meille maan. Se on meidän.
Se on heille vaikeaa. Heidän pitää vain oppia, ettei ole muuta keinoa.
Heidän pitää luovuttaa, sillä me emme luovuta. Tämä on meidän ikuisesti.
Emme lähde. Jatkamme kasvamista ja laajentumista. - Lasten saamista.
Lapsien, talojen ja maa-alueiden hankkimista.
Hitaasti. Mutta tämä on tiemme.
Olet äiti. Asut Esh Kodeshissa.
On asioita, joiden kanssa pitää tulla toimeen. Aitoja ei ole.
Vihollisenne saattavat olla naapureita.
He eivät pidä siitä, että olette täällä. Miltä se tuntuu?
Olet varmasti pohtinut sitä. Olet kasvanut siihen.
Olet vastuussa lastesi hyvinvoinnista.
Miten käsittelet asiaa?
Oma ajatukseni on päinvastainen, ainakin aidan suhteen.
Ma'ale Heverissä talojen ympärillä oli aita.
Se oli pelottavampaa.
Naapurit eivät pidä meistä eivätkä halua meitä tänne.
He tunkeutuvat asutuskeskuksiin, surmaavat ihmisiä ja muuta.
He saattoivat tulla aidalle, ja se on hyvin lähellä.
Täällä ei ole aitaa. Tunnen oloni turvallisemmaksi ja tyynemmäksi.
Se on osa uskoani. En sano: "Tähän asti on omaani."
En usko aitoihin. Uskon, että kaikki on meidän. Jumala antoi maan meille.
En aseta rajoja, joita edemmäs minun ei saa kulkea omassa maassani.
Tuleeko päiviä, jolloin lapset leikkivät ulkona -
ja sanot heille: "Pysykää talon lähellä. Älkää menkö laaksoon"?
Äitinä haluat varmasti pitää lapsia silmällä, -
koska täällä on ollut välikohtauksia.
Olen ollut juutalaisyhteisöissä, joissa lapset juoksevat ympäriinsä -
ilman huolen häivää.
Mistä se rauha tulee? Mistä saat luottamusta, että kaikki menee hyvin?
Uskomme Jumalaan. Luotamme Häneen.
Mutta pohjimmiltaan -
asutuskeskuksen, yhteisön sisällä -
tunnemme olomme tosi turvalliseksi.
Emme pelkää arjessamme.
Ihmiset pelkäävät paljon enemmän maanteillä.
Tiet ovat täällä vaarallisia.
Tälläkin viikolla kahta perhettä kivitettiin tiellä.
Kun pitää laittaa lapset autoon ja ajaa, -
ja jos äiti matkustaa lasten kanssa yksin, -
ihmiset ovat enemmän huolissaan -
turvallisuudesta.
Puhutaanpa sitten Esh Kodeshin yhteisöstä.
Kaikkialla näkyy viljelmiä. Mitä töitä ihmiset täällä tekevät?
Mitä aviomiehesi tekee? Mitä muut miehet ja naiset tekevät?
Tämä on aika syrjäinen paikka.
Jokainen tekee, mitä haluaa.
Se on kivaa Esh Kodeshissa.
Tarvitaan opettajia, viljelijöitä ja muita.
Jotkut työskentelevät viinitarhoilla.
Jotkut opettavat, toiset työskentelevät huipputeknologian alalla.
On sotilaita ja mitä vain.
Se on hienon, kukoistavan yhteisön merkki.
Mitkä asiat täällä asuessanne ovat jääneet upeimpina mieleesi?
Puhuit uskosta ja Jumalasta.
Onko ollut isoja asioita, joiden takana on ollut Jumala?
Nouseeko jokin ihme muiden yläpuolelle?
Yhteisö on tosi ihana.
Aina kun jollekin syntyy vauva, toiset valmistavat perheelle aterioita.
Olemme yhtä suurta perhettä.
Kaikki antavat panoksensa -
ja auttavat rakentamaan.
Rakennamme tiloja. Tuntuu huikealta, aina kun uusi rakennus valmistuu.
"Uusi talo. Loistavaa!"
Meidän on tosi vaikea saada lainoja.
Kukaan täällä ei saa asuntolainaa.
On vaikea rakentaa, mutta ihmiset rakentavat silti.
On ihana nähdä se. "Taas yksi talo valmisteilla.
Tänään rakennettiin katto." Päivä päivältä laajennumme, -
kasvamme ja vahvistumme. Uusia perheitä muuttaa.
Millainen on tyypillinen perhe täällä?
Ovatko kaikki kuten te? Nuoret vanhemmat, pienet lapset.
Onko täällä isovanhempia? Montako lasta perheissä on?
Miten iso yhteisö on?
Yhteisössä asuu yli sata lasta.
Perheitä on 30. Yli sata lasta. Voitte laskea itse.
Asukkaista valtaosa on nuoria. Valtaosalla on lapsia.
Tänne muuttaa pian eräiden isovanhemmat.
Perhepiiri täydentyy. - Aivan. Se on tosi hienoa.
Todellisessa yhteisössä on erilaisia ja eri-ikäisiä ihmisiä.
Jos kaikki ovat nuoria, ei ole ketään, jota katsoisi ylöspäin.
On uskomatonta nähdä täkäläisten elämää ja paikan kauneutta.
Maa oli aiemmin täysin karua. Ja nyt...
Milloin Esh Kodesh perustettiin? - 14 vuotta sitten.
Nyt elämä palaa kukkuloille.
Ne olivat täysin autioina. Ne odottivat vain tuloanne.
Näen vahvoja yhtymäkohtia Raamattuun.
Profeetathan ennustivat, että tämä maa kukoistaa.
Onko profetiaa, johon koet vahvaa yhteyttä? Varmasti niitä on paljon.
On olemassa jae: "Uvanu arim venat'u chramim".
"He rakentavat kaupungit ja istuttavat viinitarhoja."
Koen, että sitä teemme. - Tismalleen. Sen näkee kaikkialla.
Täällä on valtavasti viinitarhoja. Montako hehtaaria niitä on?
Ne peittävät kaikki kukkulat.
Pelkästään kuluneena vuonna istutettiin yli 7 hehtaaria.
Montako uutta taloa? - Kuluneena vuonnako?
En laske niitä vuositasolla. - Paljon kasvua.
Määrä kasvaa. Se on hyvä. - Aivan profetian mukaisesti.
Toivomme kasvavamme ja laajenevamme yhä.
Toivon, että tuolla kukkulalla on jonain päivänä taloja.
On hienoa nähdä usko ja liikkeelle paneva voima.
Monilla perheillä on samanlainen tarina. Sama palava into.
Olette täällä, koska Jumala sanoi, että teidän kuuluu olla täällä.
Se on ihailtavaa.
On huikeaa, miten elämäntarinasi on yhteydessä Raamattuun.
Tekstissä sanotaan: "Istutatte viinitarhoja Samarian vuorille."
Sanot: "Sitä teemme. Elämme sitä." Näen, että se antaa luottamusta.
Tunnistan uskon, joka sinulla on Jumalaan.
Se ihastuttaa minua. Saan innoitusta, aina teidänkaltaistenne seurassa.
Teillä on suuri luottamus suuntaan, johon Jumala on teidät asettanut, -
ja tehtävään, jonka Hän on antanut. Olette täällä juuri tätä aikaa varten.
Esitän loppuyhteenvetona yhden kysymyksen.
Millaisia haaveita sinulla on?
Millaisena näet tulevaisuuden kolmen lapsen äitinä -
täällä kukkulan laen yhteisössä, jossa on 30 perhettä?
Miehesi kanssa istutte eläkeiässä kuistilla keinutuolilla.
Ehkä teillä on muutama harmaa hius. - Ei ikinä.
Lapsenlapsesi istuu sylissäsi. Mitä kerrot hänelle?
Unelmoin siitä, että alue on kokonaan juutalaisten asuttama.
Koko kukkula takanamme on täynnä taloja.
Että yhteisö kasvaa.
Tuolla kukkulalla oli ennen Ale Ain. Se evakuoitiin yli kaksi vuotta sitten.
Unelmoin, että sekin asutetaan.
Että tulee viinitarhoja.
Että istutetaan lisää puita ja muuta.
Että kaikkia laaksoja alapuolellamme -
viljelevät juutalaiset.
He kasvattavat ja myyvät tuotteita.
Että kaikki täällä on rauhallista.
Ja todellista hyvää elämää -
ilman huolia.
Menen pitkälle.
Elää Jumalan tahtoa noudattaen.
Haluan pureutua vielä hieman syvemmälle.
On jotakin, mikä menee vielä syvemmälle -
yhteydessäsi näihin kukkuloihin ja vuoriin.
Se on ydinusko, -
joka ulottuu syvälle identiteettiisi ja sen perustuksiin.
Maailmaan tulee lopuksi rauha. Se on perusta, johon teillä on yhteys.
Mikä on äärimmäinen näkysi? Mene niin pitkälle kuin mielesi lentää.
Mikä on äärimmäinen näkysi näille vuorille ja Israelille?
Odotamme, että kolmas temppeli rakennetaan.
Elämäämme ohjaava tavoite on saada se aikaan.
Olla osa sitä. Toivon, että kaikki juutalaiset palaavat Israelin maahan.
Että saisimme koko maan.
Israel ei ole vain Jordanin ja meren välissä.
Jordanin toinen puoli ja osia Libanonista kuuluvat meille.
Ne kuuluvat maahan, jonka Jumala antoi meille.
Meillä on paljon paikkoja, jonne voimme kasvaa.
Toivon, että olisi rauha. Toivon meidän saavuttavan sen.
Että olisi kolmas temppeli ja täällä vallitsisi rauha.
Ja että kaikki... kaikki...
Profeetta sanoi: "aharit hajamim", aikojen lopulla.
Että se kaikki toteutuisi.
Lisätietoja Matti Blumbergistä ja Esh Kodeshin yhteisöstä: -
www.shilohisraelchildren.org
JOOSUAN JA KAALEBIN RAPORTTI ISRAELIN SYDÄNMAILTA
Suomennos: Marianne Tenetz