Iisrael - Lähis-Ida ainus demokraatia.
Jeruusalemm - maailma vaidlusaluseim kinnisvara.
Juuda ja Samaaria - maailm nimetab neid Läänekaldaks.
Meedia püüab seda varjata.
Tõsilood tõelistest inimestest: isadest, emadest, lastest, peredest.
Need on Iisraeli südamaa inimesed.
Teekond jätkub Joosua ja Kaalebi raportiga.
JOSHUA & CALEB IISRAELI SÜDAMAAL
Nir Lavi, meil on suur eesõigus ja elevus sinuga intervjuud teha!
Tean sinu lugu. Olid esimene iisraellane,
kel Iisraeli saabudes kätt surusin.
Tõid mind oma koju ja ütlesid: Tere tulemast!
Näitasid mulle selle mäe elanike ilu ja armastust.
Mäletan seda igavesti. Sellest on möödas kümme aastat.
Ma ei suuda ära oodata, et kuulda, mis nende aastatega toimunud on.
Seda võib korda saata üksnes HaShem, Issand.
Kuulusid Iisraeli Kaitsejõudude eliitüksusesse.
Sul on siin viinamägi, veinitehas ja suur külalistekeskus.
Lähme veidi ajas tagasi,
kui sõitsid Petah Tikvas mopeediga rannas, surfilaud kaenlas.
Leiame sealt midagi, mis käivitas su tee Iisraeli mägedele.
Räägi sellest, kuidas Petah Tikvas üles kasvasid.
Olin lapsena privilegeeritud, kuna mu isa Chaim, mis tähendab elu,
viis meid maailma eri paikadesse.
See eristas mind teistest Iisraeli lastest
minu klassis ja naabruskonnas.
Iga kolme aasta tagant töötas isa valitsuse volinikuna.
Elasime kolm aastat Inglismaal, kolm aastat Iisraelis
ja kolm aastat USAs, New Yorgis.
Me ei elanud New Yorgis nagu tavalised juudid,
kellel on oma sünagoog, kogukond, teenused ja koolid.
Isa tahtis viia meid kõikjale USAsse.
Olin viiendas klassis, kui isa pakkis 1980. aastail kohvrid
Chevrolet Impalasse
ja asusime 2-kuulisele reisile New Yorgist Californiasse.
Käisime Yellowstone'i rahvuspargis, Grand Canyonil
ja teistes südantliigutavates kohtades.
Iisrael oli toona veel väga noor riik.
Nägime, kuidas USAs saluudiga iseseisvuspäeva tähistati.
Kogesime neid tundeid koos rahvaga kui Iisraeli juudid.
Olime tulnud juutidena USAsse
lõbutsema, maal ringi sõitma ja sellest õppima.
Seegi muutis mu südant.
Nägime suures looduses Jumalat. See andis arusaamist.
Kui hiljem Iisraeli naasin ...
Pidasin Brooklynis meie väikeses ješivas loenguid.
Pidasin noorukina Iisraeli armee langevarjurite stiilis loenguid.
Näitasin slaide Iisraelis toimuva kohta.
See pani mind teistest erinevasse positsiooni.
Mul oli hinges eriline nägemus selle kohta,
mis meid ees ootab ja kus me parajasti oleme.
Siit algas mu teekond noorukieas.
Hiljem aitas ka armee eliitüksusse pääsemine. Ma polnud tavaline,
vaid välismaal elanud ja Iisraeli naasnud iisraellane.
See tekitas minus andmisvaimsuse.
Tundsin, et olen täis kui tass, kust vett välja voolab.
Täitusin ja tahtsin teistele anda.
Seepärast mind värvatigi.
Teismeliseea järel tegelesin igasuguste asjadega.
Nägin USAs, kuidas rahvas lainelaudadega Californias surfas.
30 aasta eest polnud iisraellastel veel aimugi, kuidas lainelaud välja näeb.
Vaid vähesed harrastasid surfamist.
Täna tegelevad sellega kõik. Siin on isegi surfikoole.
Meil on siin suurepärane Vahemeri.
Need elu põnevad kogemused
andsid mulle ja mu perele nägemuse hingest, Iisraeli hingest.
Kui mateeria jääb tahaplaanile, pääseme hinge mõistma.
Lähme ajas veel veidi tagasi.
Relvateenistus oli raske ülesanne ja karm aeg.
Pärast selle lõppu läksin Kaug-Itta iisraellasest matkasellina.
Tuuritasin pool aastat Kaug-Idas.
Käisin Tais, Nepaalis, Indias ja veel kord Tais.
Rändasin pool aastat Kaug-Idas ilma käekellata.
Lasin päiksetõusul end äratada.
Elus on asju, millega tuleb tegeleda.
Lisaks jäävad mõned asjad müsteeriumiks.
Meil pole aega neid uurida, otsima minna ja otsija olla.
See oli minu kirg. Tahtsin südamest otsija olla.
Uurida elu, minna Eedeni aeda, mõista,
kust kõik algas. Nii rändasin mööda maailma.
Kui seda mõistsin, naasin oma usu juurde.
Naasin oma ortodokssele kodumaale, esivanemate maale, mõistes,
mida nad olid kogenud holokaustis ja mis neid siia oli toonud.
Nad alustasid rasket tööd ja rajasid rannikule maa.
Nad ei läinud sisemaale, vaid jäid rannikule,
sest Euroopast tulijad tulid rannikuilt.
Nad rajasid Haifa, Tel Avivi ja teised kohad, kus nüüd elame.
Meie noored olime kolmas põlvkond.
Ka meie vanemad kasvasid rannikualal.
Meie tahtsime noortena Iisraeli südamaale.
Küsisin endalt teie kombel lainelaudade ja relvateenistuse kohta.
Kõik need asjad ühendasid mind maaga.
Vanematekodus oli mu tuba kolmandal korrusel
ja mul oli väike aken, nagu Noal, mis avanes itta.
Isa oli ehitanud meile mäekünkale väikese maja.
Nägin aknast kaugele. Nägin idas Samaaria mägesid.
Relvateenistuse ajal tekkis mul tugev side
Juuda ja Samaariaga, sest sooritasin oma teenistuse seal.
Selle maastik, inimesed ja vaade said mulle lähedasteks.
See vallutas mu südame.
Pärast armeed algas tavaline elu.
Tegin tööd, uurisin Toorat ja naasin oma juurte juurde.
Siis vaatasin vanematekodust itta
ja vaid 30 km kaugusel algas Samaaria piirkond -
lai, suur, imeline, taltsutamata Iisraeli kõnnumaa, Iisraeli südamaa.
Seal toimusid piiblilood lõunast põhja.
Seal kõndisid meie esiisad.
Sõitsin vahel mootorrattaga siinkandis ringi.
Tunnete Iisraeli. Olete siin juba paar aastat olnud.
Mõistate hästi Iisraeli eri kogukondi.
Negevi elanikud käituvad teistmoodi kui samaarlased
ja Golani elanikud erinevalt telavivlastest.
Need on Iisraeli hõimud. Avastasin selle iisraellasena noorelt.
Sõitsin siinkandis mootorrattal ringi.
Õppisin eri ješivades Toorat. Üks rabi ütles mulle:
"Nir, kui tahad end kuskil sisse seada, abiellu.
Ära lollita. Kui tahad elada poissmeheelu, siis ela seda.
Kui tahad abielluda, ajad kuskil juured mulda." Nii läkski.
Su lugu inspireeris mind väga, kui mõtlesin, kust Issand su tõi.
Oled noor, nagu Caleb ütles.
Kasvasid siin vanematekodus surfates ja maailmas ringi rännates.
Siis naasid Iisraelimaale.
Naastes ei kolinud sa Kfar Saba rannikule.
Alustasid elu Samaarias ja tõid oma pere siia.
Tegid ususammu.
See, kuidas sa seda kõike teinud oled, on minu meelest fenomenaalne.
Sinu loo järgmine etapp on vägev.
Tulid südamaale, panid maja püsti ja hakkasid maad harima.
Surfaripoiss hakkas maad harima ilma igasuguse kogemuseta.
Tahaksin kuulda, kuidas see juhtus.
Selge. Enne kui karikat kergitame,
räägin, mis juhtus.
HaShem käskis mul seda teha. See pole mingi lugu.
Ütlen seda usus.
HaShem ütles mulle: "Lähed mägedele ja istutad sinna viinapuud."
Võite teistelt küsida, kes seda aega mäletavad.
Võttis 8 kuud, enne kui naise Shiraga Har Brachasse tulime,
koos Erez Ben Saadoniga Tura viinamarjaistanduse rajasime
ja esimesed istikud mulda panime. Miks? Sest Hashem rääkis minuga.
Ta ütles: "Nir, mine mägedele ja istuta viinapuid."
See pole saladus.
See võib tunduda veider, kuid Issand ütles seda mulle.
Tänapäeval on inimestel igasuguseid hullusi,
nii häid kui halbu.
See oli minu hullus, et siia mäele tulin. Hea hullus.
HaShem rääkis mu hingele ja avas mu kõrvad.
Ta ütles: "Nir, lähed Har Brachasse.
Koputad Iisraeli valitsusametite ustele
ja ütled, et Har Bracha maaga peab midagi ette võtma.
See ei pea enam hüljatud olema, vaid viljakas.
Nii peab seal juhtuma."
Võttis aega, enne kui ametnikke veensime. Võttis kaheksa kuud,
enne kui Iisraeli valitsus mõistis, et siia tasub investeerida.
Hakkasime buldoosri ja teiste masinatega maad kaevama.
Teate viinamäel töötamisest, kuidas sellega lood on.
Maa valmistamine istutamiseks on kõige töönõudvam etapp.
Alustasime Ereziga sellest.
HaShem andis talle jõudu tegeleda asjadega farmis
ja mulle valitsuse juures.
Ühendasime jõud, nagu Joosep ja Juuda.
See on Messia aeg. Erez teab seda.
Ühendasime jõud ja alustasime projekti koos.
Kuni nägime selle elluärkamist, ei jätnud me seda hetkekski.
Hiljem läks kumbki oma suunas. See on loomulik.
Alustasime siiski koostööpartneritena.
HaShem andis suure õnnistuse.
Ta otsis südameid, kes õnnistaksid maad.
Maad ei saa jätta 2000 aastaks viljatuks.
See on häbiasi, nagu rabi Melamed teile ütles.
HaShem rääkis ja ma pidin seda tegema.
Jumala tahtel ja graafikus hoolitses Ta kõige eest.
Ta hoolitses, kuna Tema saatis mind. Kui mind saadeti,
siis toimus taustal midagi, mida ma isegi alati ei mõista ega näe.
Jumal on õnnistanud suurelt sinu maaharimist ja viinamäge.
Mis lugu selle koha taustal on?
Blessing on the Mountain Har Bracha viinamäe külastuskeskus.
Mõlemad tähendavad õnnistust mäel. Heebrea keeles bracha al ha har.
See on söökla, restoran ja külastuskeskus.
Kui seda paika rajati, nimetati seda välipostiks,
illegaalseks välipostiks.
Kuid see oli 30 meetri kaugusel juudi asunduse piirilt
ja asundusele kaardil määratud piiril.
See oli 30 meetri kaugusel asunduse väravast.
Nägime, kuidas paljud tulid siia mäele meie naabrite samaarlaste juurde,
Sekemi linna kõrval. See on 800 meetri kaugusel.
Tahtsime pakkuda neile teenuseid, mida neil polnud.
Polnud WCd ega toitlustust. Otsustasime need neile ehitada.
Viisin gruppe inglise-heebreakeelse Piibliga mäeharjale,
vaateplatsile, kust näeb Joosepi hauale ja Sekemisse.
Iga kord mõtlesin, et on hea inimestele loenguid pidada,
aga neid tuleb ka teenindada.
Inimesed peavad sööma ja jooma.
Valitsusel oli alguses sellega probleeme.
Meil kästi siit ära kolida, saime tagasi tulla ja jälle lahkuda.
20 meetrit siia- või sinnapoole ... Bürokraatia.
Meie, juudid, ei palu maailma rahvastelt andeks,
kuna teame, mida tuleb teha.
Kuid peame oma rahva pärast tugevaina seisma.
Seepärast me siin olemegi. Tulime elama Iisraeli südamaale
tavaliste iisraellastena, kes tahavad maal elada.
Teie küsimuste kaudu
saab huvitavat arusaamist etappide kohta,
mis tõid meid siia mäele keskust avama.
Oleme keskust laiendanud. Mullu laiendasime hoonet
200 ruutmeetriga, et oleks ruumi suurematele gruppidele.
Ehitasime veinibaari ja paigaldasime kliimaseadmed.
Valmistame head toitu.
Täna peeti siin brit mila'd ehk ümberlõikamispidu.
See toimus asunduse sünagoogis ja pärast seda
tulid peolised siia söömaajale veini ja liha nautima.
Oled rääkinud kasvust. Paljud sinu elu valdkonnad
on kasvanud raskustest suurepärasteks asjadeks.
Aga su pere? Mitu last sul on ja mis nende nimed on?
Meil on mazal tov, head õnne. HaShem on meid rikkalt õnnistanud.
Vahetult enne sabatiaastat, parandan: sabatiaastal,
sündis meile eelmisel kuul tütar Gefen. Nimi tähendab viinapuud.
Meil on nüüd kuus last. Vanim on 12. klassis.
Tohar lõpetab tänavu gümnaasiumi.
Järgmise lapse nimi on Oz. See tähendab julgust.
Tohar tähendab puhtust.
Oz käib Iisraeli Õhujõudude Akadeemia koolis.
El'ad Yitzhak on seitsmendas klassis.
Ta käib koolis siin kõrval Elon Mores.
Siis tuleb Anava. Seletan nende nimesid.
El'ad tähendab Jumal olgu meiega igavesti.
Anava tarkoittaa alandlikkust.
Anava on kuuendas klassis.
Siis tuleb Tama. Tama Noomi tähendab süütust.
Lapsed on Jumala õnnistus. Kõik on sündinud Har Brachas,
peale Tohari, kes kolis siia 2-kuuselt.
Kui teisest külast tuleb mõni palestiinlane mu viinamäele,
süüdistab ta: "Oled mult maa võtnud." Küsin: Kuidas nii?
"Kõik mu lapsed on sündinud minu külas." Nii on ka minu omad.
"Kõik mu lapsed on sündinud asunduses. Mis vahet sel on?"
Lähme sammukese sügavamale. Mida mõtled tulevikust?
Millest unistad?
Kuidas jätkaksid lauset "Nir Lavi tahab Jumala abiga näha ..."?
Milline on selle koha tulevik?
Tahaksin näha, et Sekemit (Nablust) asustavad taas iisraellased.
Tahaksin näha, et Oslo lepingutest räägitaks realistlikult.
Olen ka uurinud Lähis-Ida teemat
Arieli ja Bar Ilani Ülikoolides.
Kui 1993-1994. a käivitusid Oslo läbirääkimised,
oli see meile halb. See tõi meile üksnes vastuolusid.
Aga HaShem tuleb meie juurde olgu heas või halvas.
See sõltub. Kui valime raskused, tuleb Messias veel kiiremini.
Küsisite mu nägemuse kohta. Tahaksin näha, et need asjad kaoksid.
Naasta realistliku, tavalise elu juurde.
Veini kohta tahaksin vaid öelda, et vein toob meid tagasi juurte juurde.
Tunnistasin seda aja möödudes.
Mõistsin, miks pean kasvatama viinapuuaedu, mitte muid vilju.
Suurim arusaamine viinapuude
ja viinamägede kohta tuleb juurtest.
Need on puud, mis näevad välja nagu juured. Taltsutamatud juured.
Hiljem kasvavad neile õied ja lehed.
Praegu näivad need juurtena, mis seisavad maapinnal.
Need juured on meie juured. Naaseme oma juurte juurde.
HaShem hoiab meid siin maal, kuna naaseme oma juurte juurde.
Kui tahame juurduda mujale ja jätta oma juured,
laseb HaShem meil seda teha.
See on meie otsustada.
Maailm on suur. Võime ise otsustada.
Aga kui tahame sidet oma juurtega, on see ainus võimalus:
kasvatada Samaarias viinapuuaedu ja oliivipuid.
Peame naasma oma juurtele Jeremija prohveteeris 31. peatükis:
"Sa istutad jälle viinapuuaedu Samaaria mägedele;
need, kes istutavad, saavad ka kasutada."
Need on teod, mis sünnivad meie uue aja ajaloos.
Täname HaShemi õnnistuse eest, et võime seda teha.
Meil on külastuskeskus, tänu Jumalale. Issand annab kasvada.
Lisainfot Nir Lavi ja Har Bracha veinitöökoja kohta
leiab aadressilt www.brachawineries.com
JOSHUA JA CALEB IISRAELI SÜDAMAAL
Tõlge: Monika Jaaguri