Kümme maakuulajat ütlesid, et tõotatud maal on hiiglased,
me ei pääse sinna.
Kahel maakuulajal oli teistsugune vaim.
Nad uskusid Jumala tõotusi ja lepingut.
Maailm nõuab maade loovutamist rahu eest.
Meie aga kutsume kristlasi Juudat ja Samaariat kaitsma.
Maailm esitleb asju negatiivselt. On Joosua ja Kaalebi raporti aeg.
Joshua ja Caleb Iisraeli südamaal
Avraham Hertzlich Samaaria mäed
Kasvasid Ühendriikides. - Ei, Brooklynis.
Urbanistlik eksistents on midagi muud.
Seal on hullem kui džunglis. Džunglis on vähemalt elu.
Mis sa seal tegid?
Käisin tavalises koolis.
Elasime juudi rajoonis, kuid me polnud religioossed.
Meie kodu kõrval oli sünagoog.
Käisime seal vaid Yom Kippuri ajal.
Mul polnud lähedast suhet juudi kultuuriga.
Käisin tavakoolis.
Kõndisin iga päev koos vennaga kooli.
Sain alghariduse.
Enamik mu koolikaaslastest olid itaallastest katoliiklased.
Nad elasid meie naabruses.
Saime hästi läbi ja mingit antisemitismi polnud.
Ehk midagi vähest pinna all, aga ma ei tundnud midagi.
Läksin keskkooli ja õppimine läks hästi.
Kooli lõpetamisel valitakse klassi priimus.
Jäin teisele kohale.
Võtsin oma gümnaasiumiõpinguid tõsiselt.
Olin hea matemaatikas.
Geomeetria ja trigonomeetria olid minu jaoks kerged.
Arvake, mis keelt ma keskkoolis õppisin.
Ma ei õppinud heebrea, prantsuse ega saksa, vaid ladina keelt.
Ma ei tea, miks.
Vanema venna meelest oleksin pidanud meditsiini õppima minema
ja seepärast käskis ta mul ladina keelt õppida.
Järgisin tema nõuannet.
Ladina keele õpetaja oli pühendunud katoliiklane.
Mäletan teda hästi. Tema nimi oli hr Humbert.
Ta oli väga väärikas.
Tema parim õpilane oli klassi ainus juut.
Mulle meeldis ladina keel.
Kas olid religioosne? - Ei.
Ma ei teadnud midagi. Mul oli küll Bar mitsva tseremoonia.
Selleks õppisime heebrea keelt lugema, kuid mitte mõistma.
Tseremoonia jaoks sidusin käsivarrelee tefilini.
Aastaid hiljem tõin tefilini Iisraeli, aga vahepeal ei kasutanud kordagi.
See oli vaid pinnapealne tseremoonia.
Kui vana sa siis olid?
Kas mõtled keskkoolis?
Olin siis 13-18-aastane.
Mis sa pärast keskkooli tegid?
Ärme kiirustame.
Keskkooli lõpusirgel, kui olin 17-aastane,
kollektsioneerisin relvi. Armastasin relvi.
Mul oli mitu püssi ja ma kuulusin Ameerika Rahvuslikku Püssiliitu.
Kas tõesti? - Jah. Olin keskkooli laskmismeeskonnas.
Lasime märki.
Tegelesin ka ujumisega.
Hiljem huvitusin autodest ja mootorratastest.
16-aastaselt unistasin mootorrattast.
Kogusin raha ja sain 18-aastaselt juhiload.
Siis ostsin parima mootorratta ehk BMW.
See on Saksa mootorratas.
Väga rafineeritud ratas. Vaikne.
Mu isa oli väga eriline inimene.
Ta ei hoiatanud mind kunagi mootorratastega seotud ohtude eest.
Tegin, mis tahtsin.
Olen tänulik selle eest, et isa ei teadnud judaismist midagi.
Ta ei rääkinud mulle, mida mul teha tuli.
Ta lasi mul oma tee leida.
Sõitsin Brooklynis ringi ja see oli ohtlik.
Toona ei kasutatud kiivreid.
Sattusin paari õnnetusse, kuid Jumal alati kaitses mind.
New Yorgi ümber kulgeb tee, mis on talvel väga libe.
Kuidas ma Iisraeli jõudsin?
Kas sind kasvatati sionistlikus keskkonnas?
Olin kuulnud sõna sionism,
kuid seda ei õpetatud mulle ja Iisrael oli kauge mõiste.
Sündisin II Maailmasõja paiku.
Sündisin, kui puhkes sõda.
Nägin koledaid pilte holokaustist, kontsentratsioonilaagritest
ja juute, kellest oli järel vaid luu ja nahk.
Nägin pilte, kuid ei mõistnud nende tähendust.
Armastasin kiirust.
Sõitsin mootorrattaga New Yorgist välja.
Hingasin sisse mäestikuõhku ja olin uues maailmas.
Manhattan on kohutavaim paik maailmas.
Rääkisin inimestele, et tulen maailma pimedaimast kohast.
Mis koht see on, küsiti. Ameerika! New York!
Teate, millest räägin. Rahvas arvab, et seal on tore.
Käisin kolme aasta eest Londonis.
Teil on võime
mitte lasta modernsel elul end kaasa viia.
See on väga ebatavaline.
Olen seda varemgi öelnud.
Te ei mõista, mida püüan seletada,
kuna te pole kogenud Lääne materialismi lummust.
Mina olen seda kogenud.
Unistasin sportautost ja lõpuks sain selle.
Kui olin 18-aastane, oli mul töökoht Manhattanil.
Olin ikka veel keskkoolis.
Olin osav müügimees.
BMW mootorrataste maaletooja
palus mind esindajaks igaaastasele rahvusvahelisele konverentsile.
Kõik autotootjad tõid sinna oma autod.
Olin seal BMW esindajana.
Kohtusin rikastega, kellel olid sidemed Ferrariga.
Nad kutsusid mind kaasa lööma uues firmas,
mille nad Floridas avasid.
Katkestasin õpingud kohalikus kolledžis,
kus õppisin äri ja inseneritööd.
Sõitsin 12-silindrise Ferrariga. See oli mu unistus.
Pärinen keskklassi perest.
Me sõitsime Fordiga.
Ferrari oli väärt viit Cadillaci.
See oli mu unistus.
On ime, et lambad rohkem ei liigu.
See on vist teie pärast. Lambad, ärge minge kaugemale.
Sõitsin koos teise autojuhiga 2400 km Miamisse.
Teekond kestis 17 tundi. Peatusime vaid tankimiseks.
See oli võimas.
Kuidas sa sealt siia sattusid?
Reisisin Mehhikos, Kuubas ja Euroopas.
Lõpuks jõudsin punkti,
kus nägin, et rikaste elu on tühi.
Siis naasin Brooklynisse.
Hakkasin lugema oma isa raamatuid ja kuulama muusikat.
Olin säästnud raha reisiks Californiasse.
Otsustasin siiski selle rahaga osta laevapileti Haifasse.
Selle reisi lõpus jäin siia. Olin 23-aastane.
Mis aasta see oli? - Olid 1960. aastad.
See oli hipide aeg.
Kas olete hipidest kuulnud?
Siis hakati uimasteid tarbima. Mina pääsesin sellest, tänu Jumalale.
Kui mõtlen sellele ajale,
näen, et kõik juhtus õigel ajal.
Kui mul oleks olnud ülikoolikraad ja hea töö,
oleksin Ameerikasse jäänud.
Tänu Jumalale, et õpingud katki jätsin.
Mul on kahju oma vennast, kes elab Nevadas.
Linna nimi on Lost Vegas. Kõik on seal kadunud.
Ta on väga rikas ja juba pensionil.
Ometi ei tea ta midagi oma pärandist.
Kui mu tütar tema juures käis, polnud vennal uksepiidal mezuzat.
Tütar ostis talle mezuza.
Enne kui isa suri, käisin oma pojaga tema juures.
See oli enne tema surma.
Tal oli maksavähk.
Ta käis keemiaravil.
Ma ei tundnud teda kohates ära. Ta oli kui luukere.
Ta oli füüsiliselt tugev mees olnud. Ta töötas elektrikuna.
Kohtusin temaga.
Olin USAs kaks nädalat.
Mu vanimal pojal on nüüd kümme last.
Ta elab siin.
Küsisin isalt, kas tohin tema uksepiitadele mezuzad panna.
Te ei lubanud mul seda teha.
Mu ema suri, kui olin 7-aastane.
Kuid isa uus naine kartis, et muudan oma isa religioosseks.
Panin siis suu kinni.
Nädala pärast läksin uuesti isa juurde.
Olin küsinud rabilt, mida võiksin teha.
Järgmisel päeval palus isa,
et paneksin mezuzad uksepiidale.
Enne surma ei suutnud isa voodist tõusta.
Sidusin talle tefilini käsivarrele ja ta luges Kuule Iisrael palve.
See oli väga tähtis.
Nüüd olen Iisraelis.
Tulid siia 23-aastaselt. Kuidas su elu Iisraelis käima läks?
Tulin laevaga Haifasse.
Ma ei tulnud immigrandina.
Enamik tuleb Juudi Agentuuri poolt kinnimakstud piletiga.
Juudi Agentuur maksab kõik kinni.
Mina katsin oma kulud ise.
Saabusin Haifasse reedel, enne sabatit.
Üks meremeestest kutsus mind külla.
Tema nimi oli Natan. Tore mees.
Sabatipäeval sõidutas ta mind oma autos ringi.
Käitusin valesti oma esimesel sabatipäeval Iisraelis.
Läksin Jeruusalemma ja hakkasin heebrea keelt õppima.
Püha keel erineb teistest keeltest.
Piiblit on võimatu teistesse keeltesse tõlkida.
Seda on muidugi tehtud, kuid tähendused on kadunud.
Jumala Sõna võib tundma õppida seda üksnes heebrea keeles lugedes.
Õppisin heebrea keele kursustel.
Iga päev õpitakse 4-5 tundi.
Lõpetasin inglise keele rääkimise.
Kandsin kaasas sõnaraamatut ja kasutasin selle kapsaks.
Paari kuu jooksul hakkasin heebrea keelt rääkima.
Läksin Jeruusalemma Ülikooli Piiblit õppima.
See polnud selleks parim koht.
Samal ajal kohtusin rabiga, kes hakkas mind juhendama.
Oleme siiamaani lähedased.
Ta on Bnei Braki pearabi.
Ta kolis Jeemenist Iisraeli 17-aastaselt.
Ta oli minust vanem ja kandis rabi musta kuube.
Ta kutsus mind külla oma isakoju Jeruusalemmas.
Sõin nende juures oma esimese seederi.
Sõin paasaõhtusöögi Jeemeni juutide kodus.
Rabi ütles, et kui tahan rohkem oma juurte kohta õppida,
peaksin lahkuma ülikoolist ja kolima jeemeni juutide juurde.
Neid elas Rosh Ha'ainis.
Elasin seal pool aastat.
Õppisin väikeste laste seltsis heebrea keelt rääkima.
Õppisin lugema Toorat. Õpilased istusid pinkidel
ja õpetaja palus neil lauseid korrata.
Õpilased lugesid salme Piiblist.
Hakkasin hääldamist harjutama.
Keele kõla on väga tähtis.
Keel on eelkõige rääkimiseks ja siis kirjutamiseks.
Oskasin kuulata. USAs armastasin muusikat.
Kuulasin Beethoveni sümfooniaid jms, enam küll mitte.
Kui kuulsin, kuidas Iraagist, Kurdistanist
ja Jeemenist tulnud juudid Piiblit loevad,
sain sellest vaimset inspiratsiooni.
Kuidas sai sinust lambakarjus Samaarias?
Enne räägin, kuidas minust lambakarjane sai.
Õppisime jeemeni lastega 1. Moosese raamatut.
Aabraham, Iisak ja Jaakob olid kõik lambakarjused.
Nad ei tegelenud kõrgtehnoloogia ega kinnisvara vahendamisega.
Nad oleksid võinud elatist teisiti teenida.
Nad valisid selle töö. Miks nad valisid karjaseameti?
Karjane saab soovi korral üksi olla.
Tee on lähedal,
kuid ma ei kuule ega haista seda.
Saan oma mõtetega üksi olla. Loen raamatut.
Väljal saab rahulikult sügavaid mõtteid mõlgutada.
Kui tahan piima juua, ei lähe ma poodi.
Ma ei pea jooma töödeldud piima, vaid joon seda siin.
Sabatil sõin meie oma karja liha. See oli külmkambris.
Söön igal sabatipäeval veidi liha.
Kui elasime Galileas,
olid meil taimed ja oma kanad.
Tapsime neid kord kuus. Olime isemajandavad.
Inimesed on orjad.
Nad elavad kliimaseadmestatud õudusunenäos.
Orje ei lööda, kuna nad hakkaksid mässama.
Neile antakse tööga kaasa muusika, puhkus ja autod.
Nad on siiski orjad, samamoodi nagu mu vendki.
Olid karjasena Galileas.
Olin seal 30 aastat.
Üks mu poegadest on endiselt seal. Ta ehitas sinna 100 õpilasega kooli.
Kas käisid armees?
Kuulusin reservvägedesse.
Mul oli pere.
Armee mõistis mu pere olukorda
ja mind ei kutsutud teenistusse.
Kas abiellusid varsti pärast saabumist?
Olin olnud neli aastat Iisraelis ja õppinud Toorat.
Olin kuu aega ješivas.
Jeruusalemm on tore koht, kuid see on siiski linn.
Ma ei tea, kas seda võib enam pühaks linnaks pidada.
Seal on palju asju, mida on raske näha.
Sellest saab peagi püha linn.
Olukord läheb nii halvaks, et lendab varsti õhku.
See on hea asi, kui julged oleme.
Tõlge: Monika Jaaguri