Usko ― meidän vastauksemme armoon
Hei! Olen John Fenn. Tervetuloa opetussarjan kolmanteen osaan!
Sarjassa opetan armon ja uskon tasapainosta.
Tässä jaksossa kerron, miten usko on vastauksemme armoon.
Aloitin siitä jo viime kerralla. Tässä jaksossa aion jatkaa siitä.
Selitin, että Nooa ei pelkästään päättänyt rakentaa venettä.
Hän sai Herralta ilmestystä arkin rakentamiseen.
Kun hän vastasi ilmestykseen, se oli uskoa.
Usko on vastauksemme armoon.
Emme elä sääntörakennelmassa, jossa Jumala odottaa suorituksia.
Hän tahtoo, että vaellamme Hänen kanssaan.
Silloin Hän voi puhua meille, johtaa meitä ja paljastaa asioita meille.
Usko on vastaus siihen, mitä otamme vastaan, rauhaan ja ilmestykseen.
Ilmestys, rauha tai tiedonvälitys Jumalalta on armoa.
Se, että Jumala rakasti maailmaa niin, että antoi Poikansa, on armoa.
Uskoa on se, että ne, jotka uskovat Häneen, eivät huku -
vaan saavat iankaikkisen elämän.
Kun saamme ilmestyksen, että Hän antoi ainoan Poikansa, vastaamme.
Vastaus ilmestykseen, armoon, on se, että pelastumme.
Kaikki tulee ilmestyksestä, että Jeesus on Kristus.
Otamme vastaan armon ja menemme eteenpäin.
Mitä sitten on usko?
Miltä usko tuntuu? Miten ottaa vastaan ilmestystieto?
Puhun siitä, ettei pidä elää sääntö- ja määräyskokoelman mukaan, -
yrittää lahjoa Jumalaa rahalla, -
käymällä ylimääräisiä kertoja seurakunnan kokouksissa -
tai juoksemalla muotiopetusten tai -liikehdinnän perässä.
Jumalan työn kärkeä on elää Herran kanssa. Kristus elää sinussa.
Se on Jumalan työn kärkeä. Hän tekee valtavaa työtä.
Se perustuu suhteeseen kahden persoonan välillä.
Se ei ole rakennuksissa eikä perinteissä, vaan persoonien välillä, -
koska Hän tuli pelastamaan yksilöt.
Hän toimii voimallisesti suhdepohjaisessa uskossa.
Miten saa ilmestystiedon, jotta voi vastata uskossa?
Mennäänpä Matt. 4:4:ään.
"Kirjoitettu on: 'Ei ihminen elä ainoastaan leivästä, -
vaan jokaisesta sanasta, joka Jumalan suusta lähtee'."
Kreikan kielessä on kaksi sanaa, jotka ovat tärkeitä opetuksemme kannalta.
Ne molemmat tarkoittavat "sanaa".
Ensimmäinen on "logos".
Se tarkoittaa Jumalan yleisilmoitusta -
1. Mooseksen kirjasta Ilmestyskirjaan.
Se tarkoittaa ilmoitusta, että Kristus jätti taivaan ja tuli lihaksi.
Hän tuli sanaksi lihassa. Se on logos.
Kristuksessa on kätkettynä kaikki viisauden ja tiedon aarteet.
Hänessä on ilmestys Isältä. Se on logos, Jumalan kokonaisilmoitus.
Jumalan kokonaisilmoituksesta -
tulee erityinen sana meille yksilöille. Se on kreikan sana "reema".
Logoksesta, yleisilmoituksesta tulee erityinen sana meille yksilöille.
Sitä haemme.
Usko tulee tuosta erityisestä sanasta.
Otetaanpa esimeriksi se, kun Pietari nousi veneestä.
Jeesus, Logos, käveli vetten päällä.
Pietari ja muut opetuslapset näkivät Hänet.
Logoksesta, Jeesukselta, tuli kutsu: "Pietari, tule! Kävele vetten päällä!"
Pietari vastasi reemaan. Logoksesta tuli Pietarille erityinen sana, reema.
Pietari vastasi tuohon erityiseen sanaan.
Siksi Room. 10:17:ssä, joka on tun- nettu uskoon liittyvä jae, sanotaan: -
"Usko tulee siis kuulemisesta, mutta kuuleminen Kristuksen sanan kautta."
"Usko tulee Jumalan sanan kuulemisesta", tässä sanotaan.
Apostoli Paavali ei tässä käytä logos-sanaa. Hän ei sanonut: -
"Usko tulee Jumalan yleisen logoksen, periaatteiden, kuulemisen kautta."
Toisin sanoen hän ei sanonut: "Lue Raamattu kannesta kanteen -
tai lue kaksi lukua päivässä, niin saat uskon."
Jumala ei sano niin.
Logos, Jumalan yleisilmoitus, ei pelasta eikä tuota uskoa.
Ajattelepa sitä näin: Maailmassa on miljardeja ihmisiä, -
jotka eivät tunne Jeesusta. He tun- tevat Hänet historiallisena henkilönä.
Siten Hän on Logos. Jotta voi pelastua, tarvitaan reemaa, -
ilmestystietoa siitä, että Jeesus on Kristus. Sitten ihminen vastaa siihen.
Paavali sanoo Room. 10:17:ssä, että usko tulee kuulemisesta -
ja kuuleminen Jumalan reeman kautta, ei logoksen kautta.
Pelkkien lukujen ja jakeiden luke- minen ei anna uskoa. Usko tulee, -
kun ihminen vastaanottaa reeman, Jumalan erityisen sanan häntä varten.
Se selittää esimerkiksi sen, -
miksi on olemassa teologeja, jumalan- palvelijoita, pastoreita ja pappeja, -
jotka ovat olleet "seurakunnassa" koko ikänsä ja työuransa, -
mutta eivät ole pelastuneita eivätkä tunne Herraa.
Tulimmepa mistä maasta tai seurakuntakulttuurista tahansa, -
luultavasti meistä jokainen tuntee evankeliumin palvelijoita, -
jotka eivät tunne Herraa. Heille se on vain ammatti.
He tuntevat logosin läpikotaisin, -
mutta he eivät ole vastaanottaneet henkilökohtaista ilmestystietoa siitä, -
että Jeesus on Herra. Sama se oli meilläkin.
Kasvoin seurakunnassa. Toistin samat liturgiat joka sunnuntai.
Kun olin noin 16-vuotias, eräs tyttö koulustamme -
sanoi tuntevansa Jumalan liturgian ja kokousten takana.
Uskoin Jumalaan, logokseen.
Kun tyttö sanoi tuntevansa Hänet, mielenkiintoni heräsi.
Aloin seurata tytön ja hänen poikaystävänsä elämää.
Näin rukousvastauksen. Minussa alkoi työ: -
"Mitä teet Jeesuksen suhteen? Jeesus on Herra. Sinun on tehtävä ratkaisu."
Aloin saada ilmestystä. Siitä tuli minulle erityinen ilmoitus, reema-sana.
Sitten vastasin ilmestykseen ja armoon: -
"Jeesus, tule elämäni Valtiaaksi ja Herraksi."
Näette, että usko -
on vastausta armoon.
Armo tulee Jumalan erityisestä sanasta meille.
Palaan taas Nooaan. Nooa tunsi Jumalan.
1. Moos. 6:ssa sanotaan, että Nooa vaelsi Jumalan yhteydessä.
Logoksen, yleisilmoituksen ulkopuolelta tuli erityinen sana: -
"Rakenna arkki." Hänen uskonsa tuli siitä armosta.
Meidän vastuullamme on vaeltaa Herran yhteydessä.
Reema-sana, erityinen sana, tulee, -
kun vaellamme Hänen kanssaan logos-sanassa.
Aamulla nousemme. Alamme kiittää ja ylistää Häntä ja rukoilla.
Vietämme aikaa Sanaa lukien.
Työmatkalla kuuntelemme opetusta tai ylistysmusiikkia.
Se on yleistä yhteydessä olemista.
Siitä tulee reema, erityinen sana ja ohje.
Se saattaa olla johdatus, rauha tai tietty Herran ääni, -
joka kehottaa tekemään tietyn asian.
Tavallisesti se on sisäinen todistus. Se tuntuu oikealta. Siinä on rauha.
Mainitsin äsken sisäisen rauhan.
Vien teidät Hepr. 4:ään.
Minulta kysytään jatkuvasti, miltä usko tuntuu.
"Sanot, että usko on vastauksemme armoon.
Miten armon ylipäätään saa?"
Vastaan: "Täytyy vaeltaa Jumalan yhteydessä logos-sanassa.
Kun kuljet lähellä Häntä Herran kokonaisilmoituksessa, -
Hän puhuu sinulle erityisistä asioista."
Miltä se sitten tuntuu? Miten se tapahtuu?
Ihmiset kysyvät sitä samasta syystä kuin itse yritin sitä aluksi.
Luulin, että usko vaatii minulta ponnistelua.
Se on kuin yrittäisi avata jumissa olevaa mutteria tai ruuvia.
Yrität vääntää jakoavaimella tai ruuvarilla kaikin voimin.
Luulin, että usko on sitä. "Uskon Herraan. Teen tämän."
Sitten huomasin, etten nähnyt sitä Nooassa tai Aabrahamissa.
He vaelsivat Jumalan yhteydessä.
Sitten tuli erityinen armon sana: "Rakenna arkki." Nooa vastasi siihen.
Näin heissä rauhantäyteisen elämän.
Näin armon ja rauhan Nooan, Aabrahamin ja Mooseksen elämässä.
Tajusin, ettei minun tarvitse pusertaa itsestäni uskoa.
Usko ei ole jotakin, jonka eteen täytyy taistella.
Usko on tulosta armosta. Minä vain vastaan siihen.
Ihmiset nostavat joskus esiin Mark. 11:23―24:n: -
"kaikki, mitä te rukoilette [..] uskokaa saaneenne, niin se on teille tuleva."
Se on totta, mutta pitää muistaa, että se nojaa isomman totuuden varaan, -
nimittäin Jeesuksen sanoihin Joh. 5:19 ja 30:ssä: -
teen vain sen, minkä Isä tekee ensin, ja niin kuin kuulen, niin tuomitsen.
Jeesus ei tehnyt mitään, ellei Hän ensin nähnyt Isän tekevän sitä.
Jeesus sanoi, että kun uskossa rukoilemme, saamme sen.
Sen perustana on se, että ensin kuulemme tai näemme sen Isältä.
Usko ei voi olla irrallista. Se rakentuu Isältä tulevan ilmestystiedon varaan.
Siksi emme voi vain sanoa: "Uskon, että vuoden lopussa ajan Ferrarilla"?
Tehtävämme on ensin mennä isän luo. "Isä, tarvitsen uuden auton."
Ehkä Hän sitten antaa Ferrarin.
En usko, että mahtuisin Ferrariin. Olen liian isokokoinen.
Päivittäisissä tarpeissa olen mennyt Isän luo ja sanonut: -
"Isä, tarvitsemme näitä asioita." Kerron esimerkin.
Olen amerikkalainen, joten minulla on avolava-auto. Voi kuulostaa hassulta.
Se on tyypillistä amerikkalaista. Asumme maaseudulla järven rannalla.
Se on samanlainen kuin kauniin Suomen monet järvet.
Vanhin poikamme on vaikeasti vammainen.
Hän on noin 35-vuotias. Henkisesti hän on 4-vuotiaan tasolla.
Kun hän syntyi, kaulan ympäri kietou- tunut napanuora esti hapenkulun.
Olemme rukoilleet, että hän parantui- si, ja olemme kokeneet siitä rauhaa.
Samaan aikaan meidän täytyy jatkaa elämäämme.
Tarvitsimme uutta autoa.
Autolle oli tiettyjä vaatimuksia.
Rukoilin ja olin lähellä Isää.
Tuntui kuin Hän olisi sanonut, että ensin täytyisi kerätä tietoja.
En siis sanonut vain: "Herra, tarvitsemme uuden auton!"
Kun ajattelin sellaista rukousta, tuntui kuin rukous olisi törmännyt kattoon.
Sen sijaan koin kehotusta olla Herran yhteydessä ja hakea ilmestystietoa.
Aloin miettiä: "Isä, autossa pitää olla neljä ovea.
Tarvitsemme nelivedon, koska asumme maalla. Talvella on lunta.
Auton täytyy olla kyllin matala, jotta pystyn nostamaan poikani autoon."
Auton pitäisi täyttää erilaisia vaatimuksia.
Meillä ei ollut antaa mitään vaihdoksi autokauppaan.
Kaikki, mitä minulla oli, oli vanha autoni.
En olisi saanut vanhasta autostani sellaista summaa, -
että olisin voinut maksaa sillä vaatimusteni mukaisen auton.
Sanoin: "Isä, miten hoidat asian?"
Vaelsin yleisessä yhteydessä Herran ja Isän kanssa.
Se on logos, Jumalan kokonaisilmoitus.
Sitten ajattelin: "Tarvitsen uuden avolava-auton.
Nykyinen automme alkaa olla vanha, -
mutta minulla ei ole antaa muuta vaihdossa."
Vanhassa autossa alkoi olla jo kaiken- laista vikaa. Siitä piti päästä eroon.
En saanut mitään muuta erityissanaa paitsi: -
"Mieti, millaisia asioita autossa pitää olla."
Logoksesta tuli vain sisäinen tieto. En kuullut ääntä.
Minulla oli vain rauha, että pitää tehdä lista uuden auton vaatimuksista.
Tein listan: neliovinen, neliveto, -
ei liian korkea, jotta pystyn nostamaan poikani autoon.
Sitten eräänä päivänä noin pari kuukautta myöhemmin -
ystäväni soitti ja sanoi haluavansa ostaa autoni.
Hän asui muualla maassa alueella, joka on meitä varakkaampaa seutua.
Hän tarjoutui ostamaan auton hänen seudullaan käypään hintaan.
Sain vanhasta autostani niin paljon, että pystyin ostamaan käytetyn auton.
Se maksoi juuri sen summan, jonka ystäväni oli maksanut.
Hän maksoi kaksi kertaa summan, jonka olisin saanut alueellani.
Hänen kotiseudullaan talous on vahvaa.
Sain autosta kaksinkertaisen hinnan. Sillä summalla sain ostettua auton, -
joka vastasi vaatimuksiamme täysin.
Se tapahtui ehkä noin viikon sisällä.
Kokosin ilmestystietoa.
Koin rauhaa listan laatimisesta.
En tehnyt muuta kuin vastasin siihen. Vaelsin Herran yhteydessä.
Puhuin Isän kanssa. En sanonut: -
"Nimeän auton ja vaadin sitä omakseni. Kutsun sitä olevaiseksi."
Kysyin Isältä, mitä Hän ajattelee. Minulle tuli ajatus: "Tee lista."
Se on reema, armo. Armo on reemassa.
Sen tuloksena vastasin tekemällä listan.
Viikon tai parin sisällä siitä, -
tai koko prosessiin meni pari kuukautta, -
mutta viikon kuluttua listan valmistu- misesta ja Isälle esittämisestä -
ystäväni soittaa ja tarjoaa kaksinker- taista summaa autoni arvoon nähden.
Sanoin, että hän tarjoaa tuplahintaa. Hän kertoi tietävänsä sen.
Summa oli juurikin sama.
Sitten ajoin poikani Chrisin kanssa.
Rukoilin: "Isä, saan ystävältäni rahat uutta autoa varten.
Summa on kaksinkertainen tämän seudun hintoihin nähden.
Näytä minulle nyt, minkä auton aiot meille antaa.
Tiedän, sinulla on varattuna meille auto."
Nostin katseeni ja näin myytävänä olevan avolavan tien varressa.
Se täytti kaikki vaatimuksemme. Se oli täydellinen, oikea siunaus.
Miltä se tuntuu? Hepr. 4:9:ssä kerrotaan, miltä se tuntuu.
Hän sanoo näin jakeessa 3.
Luetaan ensin Hepr. 4:3.
"Sillä me pääsemme lepoon, me, jotka tulimme uskoon".
Jae 9: "Niin on Jumalan kansalle sapatinlepo varmasti tuleva.
Sillä joka on päässyt hänen lepoonsa, on saanut levon teoistaan, hänkin, -
niinkuin Jumala omista teoistansa.
Ahkeroikaamme siis päästä siihen lepoon".
Usko tulee Jumalalta. Saatana ei voi saada uskoasi, -
sillä usko on tulosta armosta. Saamme ilmestyksen Isältä -
ja Hänen tahdostaan, rauhan ja suunnan.
Usko on vastauksemme siihen. Saatana ei pysty koskemaan siihen.
Se yrittää hyökätä toivoomme, tunteisiimme ja mieleemme, -
jotta se voisi pysäyttää meidät.
Se saattoi yrittää estää Nooaa rakentamasta arkkia -
tai Moosesta palaamasta Egyptiin tai Aabrahamia kesken matkan.
Tiedämme, että saatana yritti pysäyttää Jeesuksen.
Toivo on riippuvainen tunteista ja mielestä.
Jakeen 3 mukaan me, jotka olemme uskoneet, olemme päässeet lepoon.
Kun on saanut ilmestyksen Isältä, se tuntuu levolta.
Vaikka se olisi huono uutinen, siinä on lepo ja rauha.
Kuvittele olevasi Nooa.
Vaellat Jumalan yhteydessä. Nooa oli 600-vuotias, kun rakennustyö alkoi.
Hän oli vaeltanut Herran yhteydessä pitkään. Sitten eräänä päivänä -
Herra sanoo: "Muuten, Nooa, minä aion tuhota maapallon.
Rakenna arkki, jotta voit pelastaa perheesi ja muut." Muita ei tullut.
Jumala tahtoi pelastaa myös kaikki eläimet.
Ne olivat huonoja uutisia, jotka käänsivät kaiken päälaelleen.
Koti, omaisuus ja maa, jota rakastaa, pyyhittäisiin olemattomiin.
Vaikka uutiset olivat huonot, niiden mukana tuli rauha.
Nooa vastasi uskossa armoon, erityiseen reema-sanaan, -
ja rakensi arkin. Siksi Matt. 4:4 on tärkeä.
"Ei ihminen elä ainoastaan leivästä, -
vaan jokaisesta sanasta, joka Jumalan suusta lähtee".
Meidän täytyy pitää reema-sanaa, joka tulee Jumalan suusta, -
yhtä tärkeänä kuin jokapäiväistä leipää.
Kun valitsemme mieluummin Jumalan äänen kuulemisen kuin ruokamme -
ja kun mieluummin kuulemme Isältä erityisen sanan kuin syömme, -
astumme tilaan, jossa vain haluamme vaeltaa Jumalan kanssa.
Siinä tilassa meille tulee hengellisen ruoan nälkä.
Logoksesta, yleisestä vaelluksesta, tulemme suunnattoman nälkäisiksi.
"Elän Sinulta tulevasta erityisestä sanasta.
Anna minun kokea lisää rauhaasi, armoasi ja Persoonasi ilmestystä."
Kun Hän antaa sanan, sen mukana tulee rauha.
Se, joka uskoo, on päässyt lepoon. Kuten hän sanoi Hepr. 4:9―11:ssä, -
Jumalan kansalle on varattuna lepo, koska siellä lopetetaan omat teot.
Kerroin aiemmin työpaikkahaastattelusta.
Saatat lukea työpaikkailmoituksen sanomalehdestä tai internetistä.
Koet yhtäkkiä hengessäsi, että työpaikka on sinun.
Kun on saanut sellaisen ilmestyksen, -
voi lopettaa omat ponnistelut.
Voi lopettaa työpaikkojen hakemisen ja ansioluettelon lähettämisen, -
koska Herra sanoi, että työpaikka on sinun.
Silloin sitä vain vastaa reemaan ja armoon -
menemällä haastatteluun, pukeutumalla asiallisesti -
ja tulemalla paikalle ajoissa.
Jumalan yhteydessä vaeltamisesta tulee elämäntapa.
Se ei ole uskonnollisuutta eikä Kainin uskontoa, jota kuvailin ensijaksossa.
Kain yritti manipuloida Jumalaa ja tulla tämän eteen omilla ehdoilla.
Me olemme Jumalan lapsia, jotka vaeltavat Isän yhteydessä.
Se on kaunista elämää. Toki voi olla vaikeuksiakin.
Olemme kosketuksessa logokseen ja Jumalan yleisilmoitukseen.
Sen lisäksi siitä tulee reema, erityinen sana ja armo.
Siitä syntyy usko. "Tämä työpaikka on minun."
Saatat harkita tiettyyn kouluun menemistä -
tai rukoilet aikuisen lapsesi puolesta. Hän ei tunne vielä Herraa.
Saatat miettiä virheitäsi ja sitä, miten toivoisit lastesi tulevan Jumalan luo.
Alat rukoilla. Yhtäkkiä Isä laskee rauhan sydämeesi, että he pelastuvat.
Et ehkä näe sitä nyt, mutta yhtäkkiä koet sisäistä rauhaa.
"Lapsesi ovat kädessäsi. Suojelet heitä."
Koet rauhaa. "Kiitos, Isä." Alat vastata eri tavalla.
Et enää ponnistele, hermoile, pelkää etkä murehdi lasten pelastumista.
Astut Hänen rauhaansa, koska olet vastaanottanut reeman.
Olet ottanut vastaan ilmestyksen ja armon -
ja vastannut kiitoksella. "Kiitos, Isä, rauhasta ja varmuudesta, -
että lapseni tulevat pääsemään taivaaseen."
"Ahkeroikaamme siis päästä siihen lepoon."
Tässä ei sanota: "Tee työtä, jotta saat väkevän uskon."
Käsketään pyrkimään lepoon.
Saamme sanan ja vastaamme: "Nyt lepäämme". Se on tavoitteemme.
Pyrimme lepoon uskon kautta.
Paavali sanoo Hepr. 4:ssä, että älkää olko kuin israelilaiset erämaassa.
He kaatuivat tottelemattomuutensa (engl. epäuskon) takia.
He eivät liittäneet sanan ilmestystä ja uskoa toisiinsa.
He eivät ottaneet sitä vastaan, joten he eivät päässeet Herran lepoon.
He yrittivät tehdä omia tekoja Hänen nimessään.
Olemme puhuneet reemasta, logoksesta, armosta ja uskosta.
Ensimmäisessä osassa puhuin laki- henkisyydestä ja väärästä uskonnosta.
Puhuin siitä, miten yritämme tehdä vaikutuksen Jumalaan -
ja päästä Hänen tykönsä omin ehdoin.
Toisessa osassa puhuimme siitä, että armo on ilmestys Isältä.
Nooa sai ilmestyksen rakentaa arkki.
Kolmannessa jaksossa opetin yksityis- kohtaisesti reemasta ja logoksesta.
Me, jotka tunnemme Herran, vael- lamme logoksen kanssa jatkuvasti.
Meidän tulee kuitenkin elää reemaa ja Hänen tahtonsa ilmestystä varten.
Teemme sen olemalla lähellä Häntä. Se on vaellusta Hänen yhteydessään.
Keskustelen Hänen kanssaan: "Isä, kiitos hyvästä aamusta ja paisteesta."
Poikani Chris, joka on henkisesti nelivuotiaan tasolla, rakastaa junia.
Hän asui kotona elämänsä ensimmäiset 24 vuotta.
Hän on nyt asunut ryhmäkodissa kymmenen vuoden ajan.
Hän tulee kotiin kerran viikossa pariksi yöksi.
Kerran istuimme autossa junaradan varrella.
Pysähdyimme aamupalalle. Hän oli matkalla kotiin.
Juna kulki ohi. Sanoin mielessäni: -
"Isä, kiitos, että annoit junan tulla, kun olemme tässä Chrisin kanssa."
Istuimme autossa.
Chris haukkasi ruokaa, sanoi: "Jep, Herra rakastaa junia", -
ja jatkoi syömistä.
Vaellamme Hänen kanssaan ja alamme nähdä armoa armon päälle.
Siitä tulee ilmestys.
Isä, rukoilen, että ne, joiden on ollut vaikea päästä lepoon, -
tuntevat ja palaavat ensimmäiseen levon sanaan, -
pääsevät lepoon ja saavat rauhan.
Anna heille ilmestystä ja viisautta Sinun tuntemisessasi.
Olipa ongelma mikä tahansa, laske heille rauha nyt, -
jotta he pääsevät lepoon ja käsittävät, että usko on vastaus armoon.
Kiitos, Isä, Jeesuksen nimessä. Aamen.
Suomennos: Marianne Tenetz