Armo ― ilmestys Isältä
Hei! Olen John Fenn. Tämä on neliosaisen opetussarjan toinen osa.
Tänään aiheena on "Armo ― ilmestys Isältä".
Ensimmäisessä osassa puhuin laista ja lakihenkisyydestä.
Meistä moni on kasvanut lakihenki- sessä kodissa tai seurakunnassa, -
jossa oli sääntö- ja määräyskokoelmia.
Säännöt pakottavat meidät kaavamaisuuteen.
Yritämme lähestyä Jumalaa omassa voimassa antamalla rahaa, -
käymällä pakonomaisesti seurakunnassa -
tai hakeutumalla muotivillitysten pariin profetian tai apostoliuden alalla.
Yritämme miellyttää Jumalaa teoillamme.
Ihmislihamme yrittää löytää sen yhden teon, -
jonka kautta pääsemme perille ja joka vastaa rukouksiimme: -
"Harput soivat ja taivaat ovat avoinna."
Jopa "avoin taivas" opetus on sitä. "Minun on löydettävä avoin taivas."
Ne ovat tekoja. Se on "Kainia", tule- mista Jumalan luo omassa voimassa,-
kun itse asiassa Kristus elää meissä.
Koska olemme uusia luomuksia Kristuksessa, -
pääsemme välittömästi Isän valtaistuimen eteen.
Kristus meissä on kirkkauden toivo. Ruumiimme on Jumalan temppeli.
Jumala ei asu rakennuksessa. Kannan Kristusta mukanani.
Taivas on avoinna aina siellä, missä kuljenkin.
Voin vaeltaa ja puhua Isän kanssa joka päivä ja joka hetki.
En ole kuin muinoin ihminen, joka toi uhrin Jumalalle kerran vuodessa -
ja kenties toisen uhrin sadonkorjuun jälkeen. Se oli ainoa yhteys Jumalaan.
Monet kristityt elävät sellaista elämää, -
jumalanpalveluksesta toiseen, uhrista toiseen, liikkeestä toiseen.
Ei, vaella Herran kanssa 24/7.
Hän asuu sisälläsi. Voit puhua Hänelle, kuten minä puhuin aamulla: -
"Kiitos tästä kauniista ja aurinkoisesta päivästä Suomessa."
Se on keskustelua.
Mennään Gal. 2:een. Tahdon puhua siis armosta ilmestyksenä Isältä.
Paavali sanoi Gal. 2:21:ssä: -
"En minä tee mitättömäksi [engl. KJV: turhauta] Jumalan armoa".
Armo voidaan turhauttaa.
Monet kristityt ovat turhautuneita uskossaan.
Kristityt ovat tyytymättömimpiä ihmisiä, joita tiedän.
Jokainen, jonka tiedän olevan tyyty- mätön itseensä ja uskonelämäänsä, -
on turhauttanut armon.
He ovat yrittäneet elää lain, sääntöjen ja määräysten alla, -
ja laki on tehnyt juuri niin kuin Paavali sanoi: -
Se on kuoleman ja kadotustuomion virka. Se tappaa suhteet -
ja antaa voimaa synnille.
Tiedät, millaista se on. Saatoit kasvaa lakihenkisessä kodissa.
Laki vain vahvisti syntiä elämässäsi.
Joku ajattelee: "En halua Jumalaa, jos kyse on vain laeista ja säännöistä."
Miten olla turhauttamatta Jumalan armoa -
ja miten elää niin, ettei turhauta Jumalan armoa?
Jumalan armo turhautuu, jos yrittää elää Kainin tavoin -
ja tulla Jumalan luo omine ehtoineen, uhrauksineen ja ponnisteluineen.
Aabel puolestaan vain vaelsi Jumalan kanssa. Se ei turhauta armoa.
Armo turhautuu, jos yritämme elää lakihenkisesti.
Tämän jakson otsikko on "Armo ― ilmestys Isältä".
Avataan Ef. 2:8.
Näytän tämän Uudesta testamentista. Kohta on tuttu.
"Sillä armosta te olette pelastetut uskon kautta, -
ette itsenne kautta ― se on Jumalan lahja".
Armo ja usko kietoutuvat yhteen.
Armo tuottaa uskoa.
Mitä tarkoitan sillä, että armo on ilmestys Isältä? Mietitäänpä Nooaa.
Nooa ei vain yhtenä päivänä päättänyt, että hänpä rakentaa arkin, -
laittaa sinne kustakin pääeläinlajista kaksi edustajaa -
ja jää sitten odottamaan sadetta. Armo oli ilmestystä Isältä.
Raamatun mukaan Nooa sai armon Herran silmien edessä.
Herra sanoi hänelle: "Nooa, tuon vedenpaisumuksen. Rakenna arkki.
Pelasta eläimet ja itsesi." Pietari kutsuu Nooaa -
vanhurskauden saarnaajaksi, jonka sanoman oma sukupolvi hylkäsi.
Nooa ei saanut ainoastaan ajatusta.
Tässä kohdassa monet seurakunnat ja liikkeet ovat menneet harhaan.
On ajateltu, että armo on jotakin Jumalan tahdosta erillistä. Se ei ole.
Vuosia sitten tuli tunnetuksi "nimeä se, vaadi se omaksesi" -teologia, -
jonka mukaan jos vain tarpeeksi julistaa jakeita ääneen, se toteutuu.
Sanon kuitenkin, että elleivät arkin rakentaminen ja tulva -
olisi olleet Herran suunnitelma, se ei olisi tapahtunut.
Voi puhua, julistaa ja käskeä itselleen Ferraria, -
mutta jos se ei ole Isän tahto, se ei toteudu.
Usko ei ole jotakin armosta erillistä olevaa.
Jos Jumala osoittaa antavansa sinulle Ferrarin, usko on vastausta armoon.
Armo itsessään on ilmestystä Isältä. Otetaan esimerkiksi Joh. 3:16: -
"niin on Jumala maailmaa rakastanut, että hän antoi ainokaisen Poikansa".
Se on armon ilmestys Isältä. Jumala rakasti maailmaa niin, -
että Hän antoi Jeesuksen. Se on armo ja ilmestys.
Usko, meidän osuutemme, on tämä: "ettei yksikään, joka häneen uskoo, -
hukkuisi, vaan hänellä olisi iankaikkinen elämä."
Tämä muuttaa elämäsi. Jos muistelet elämääsi, -
muistat ajan, jolloin vaelsit onnistuneesti uskossa.
Ehkäpä menit työhaastatteluun.
Tiesit jo sydämessäsi, että Herra oli antanut sinulle sen työpaikan.
Ehkä Jumala oli puhunut sinulle tai sitten vain tunsit sisälläsi rauhan, -
joka sanoi: "Tämä työpaikka on minun."
Se on ilmestys Isältä tai Hänen tahdostaan.
Herra määritteli minulle, että armo on ilmestys Isältä tai Hänen tahdostaan.
Menet työhaastatteluun rauha sisimmässä: "Työpaikka on minun."
Näet siellä muutaman muun hakijan.
Ajattelet: "Voitte mennä kotiin. Isä antaa työpaikan minulle."
Sinua haastatellaan, ja sinut kutsutaan uudelleen haastatteluun.
Sitten sinut valitaan. "Minä tiesin sen!"
Miltä se tuntui? Rauhalta. Armo on ilmestys Isältä.
Sinä vain vastasit siihen. Sinun piti hoitaa oma osuutesi.
Sinun piti täyttää hakemus, mennä haastatteluun -
ja valmistautua kysymyksiin.
Nooa sai armon: "Lähetän veden- paisumuksen. Rakenna arkki."
Nooan piti silti laskea, paljonko tarvitaan puuta -
ja paljonko eläimet tarvitsisivat ruokaa.
Hänen piti tehdä oma osuutensa, -
mutta hänen vastauksensa ei ollut lakihenkisyys vaan armon sydän, -
että Isä oli näyttänyt tahtonsa ja per- soonansa ja käskenyt rakentaa arkin.
Kun hän teki sen, hänen vastauksensa ilmestykseen oli usko.
Siksi Nooa mainitaan Hepr. 11:ssä suurena uskon esimerkkinä.
Mietitäänpä Aabrahamia ja toista ilmestystä Isältä.
Aabraham oli paimen. Hänellä oli paljon karjaa.
Hän pysytteli erillään jumalista ja järjestelmästä, -
jossa uhrattiin ja yritettiin päästä jumalten luo omassa voimassa.
Hän pysyi erossa Kainin tyyppisestä uskonnosta.
Hän alkoi vaeltaa Kaikkivaltiaan Jumalan kanssa ystävänä.
Jesaja ja Jaakob sanovat häntä Jumalan ystäväksi.
Kun hän alkoi vaeltaa Herran kanssa, Herralta tuli ilmestys: -
"Lähde maastasi ja suvustasi maahan, jonka sinulle osoitan."
Sinne oli 1 500 kilometrin kävelymatka.
Se kesti kuukausia. Hän kokosi perheensä, karjansa ja muun.
Hän lähti tietämättä, minne hän oli menossa.
Kun hän tuli Luvattuun maahan, 1. Moos. 12:7:ssä sanotaan, -
että Herra ilmestyi hänelle ja ilmoitti maan olevan se, josta Hän oli puhunut
Aabraham aloitti 1 500 kilometrin kävelymatkan -
tietämättä, minne hän päätyisi. Hän vastasi armoon.
Herra ilmestyi hänelle ja sanoi: "Teen sinusta kansanpaljouksien isän.
Sinusta tulee monia kansoja, ja he seuraavat minua." Se on armoa.
Aabraham vastasi, kun Herra käski hänen lähteä.
Aabrahamin vastaus armoon oli usko.
Mietitäänpä Moosesta.
Mooses kasvoi faraon hovissa. Faraon tytär nosti hänet joesta.
Hän sai koulutuksen. Ap. t. 7:22:ssa sanotaan, -
että hänet kasvatettiin kaikkeen egyptiläiseen viisauteen.
Herra ilmestyi hänelle palavasta pensaasta -
ja käski hänen johtaa Jumalan kansa ulos Egyptistä.
Hän käski heittää sauvan maahan, niin se muuttuisi käärmeeksi.
Hän sanoi, ettei se toteutuisi Mooseksen voiman kautta, -
vaan ihmein ja merkein. Mooses totteli Isän ja Isän tahdon ilmestystä -
ja lähti Egyptiin johtamaan Israelin kansan pois.
Usko ei ikinä ole itsenäinen, erillinen asia -
eikä riippumaton Jumalan tahdosta.
Jeesus on suurin uskon esimerkki. Hän sanoi Joh. 5:19:ssä, -
että Hän tekee vain sen, minkä Hän näkee Isänsä tekevän.
Jae 30: "Niinkuin minä kuulen, niin minä tuomitsen".
Jeesus ei ollut täällä erillään Isästä.
Hän vaelsi Isän kanssa. Hän näki ja kuuli, mitä Isä halusi tehdä.
Ennen ruokkimisihmettä Hän tiesi hengessä, mitä Isä tahtoi tehdä.
Jeesus vastasi ilmestykseen suurella uskolla.
Ajattelepa Pietaria.
Pyydän sinua määrittelemään uudelleen käsityksesi armosta.
Armo on enemmän kuin ansaitsematonta mielisuosiota -
tai vapautta Kristuksessa, kuten monet opettavat: -
"Ei ole tilivelvollisuutta eikä syntiä, koska Jeesus hoiteli sen."
Armo antaa kyvyn ja voiman vaeltaa Isän kanssa.
Pietari. He olivat veneessä.
Satoi ja tuuli. En tiedä, satoiko. Sitä ei kerrota.
Tiedämme, että tuuli. He soutivat tuulta vasten.
Jeesus tulee kävellen vetten päällä.
Pietari sanoi haluavansa kävellä vetten päällä Jeesuksen luo.
Hän ei sanonut: "Jeesuksen nimessä nousen veneestä -
ja kävelen vetten päällä" ajatellen, että se oli uskoa.
Ei. Pietari odotti ilmestystä. Kun Jeesus sanoi: "Tule", se on armoa.
Pietarin vastaus armoon oli usko.
Hän nousi veneestä ja käveli vetten päällä.
Kuitenkin hän alkoi katsella tuulta ja aaltoja ja epäillä, ja hän vajosi.
Jeesus nosti hänet ja kysyi: "Miksi epäilit?"
Kun vastaamme armoon, rauhaan ja ilmestykseen -
ja vaellamme uskossa, meidän ei saa alkaa epäillä.
Ajattele, että jos Nooa olisi alkanut epäröidä kesken rakennushankkeen -
ja pohtia homman lopettamista.
Tai jos Aabraham olisi alkanut epäillä Jumalan puhuttua Luvatusta maasta.
Tai jos Mooses olisi pysähtynyt matkalla Egyptiin.
Epäily on uskon vihollinen, mutta usko on vastaus armoon.
Ajattelepa elämääsi. Minä ajattelen omaani.
En vielä ollut raamattukoulussa. Elettiin vuotta 1979.
Olin työelämässä. Vaimo odotti ensimmäistä lastamme.
Tiesin olevani menossa raamattukouluun -
parin tuhannen kilometrin päähän lännen suuntaan.
Jumala oli puhunut minulle raamattukouluun menemisestä.
Lapsi syntyisi siellä.
Haaveilimme, että voisimme vuokrata talon rauhalliselta alueelta.
Taivaan Isä sanoi minulle: "Voitte vuokrata talon, kun pääsette Tulsaan,
kun olisin raamattukoulussa Tulsassa Oklahomassa."
Se on armoa. Se oli ilmestys Isän tahdosta.
Pakkasimme tavaramme, vuokrasimme muuttoauton -
ja ajoimme 2 000 kilometrin päähän Tulsaan. Sitten meidän piti etsiä talo.
Meillä ei ollut paljon rahaa.
Talon piti olla pieni, sellainen, johon sopisi mies, vaimo ja tuleva vauva.
Olimme menossa katsomaan yhtä taloa, -
mutta se ei tuntunut oikealta.
Käännyin kadunkulmasta. Näin talon, jossa oli Vuokrattavana-kyltti.
Kyltti oli talon pihalla. Henkeni hypähti sisälläni.
Jarrutin ja sanoin: "Tämä on talomme."
Olimme sopineet toisen talon näytöstä.
Halusimme pitää kiinni lupauksestamme ja mennä näyttöön.
Halusimme myös tietää, vahvistaisiko se tuntemustamme toisesta talosta.
Lopulta vuokrasimme kyseisen talon. Se oli meille täydellinen.
Ilmestys tuli 2 000 kilometrin päässä.
Isä oli sanonut, että voimme vuokrata pienen talon Tulsasta.
Usko oli teko, joka vastasi armoon.
Armosta olemme pelastetut uskon kautta.
Armosta Jumala rakasti maailmaa niin että antoi ainokaisen Poikansa.
Usko on armoon uskomista.
Kun uskoo armoon, se on uskoa.
Sen Paavali sanoi Aabrahamista Room. 4:ssä.
Kerrotaan, että Aabraham ja Saara olivat ohittaneet hedelmällisen iän.
Jumalan ihmeellinen lupaus toteutui, kun Iisak syntyi.
Room. 4:21:ssä sanotaan, että Aabrahamilla oli tilaisuus epäuskoon, -
mutta hän tuli täysin varmaksi ja uskoi Jumalaa.
Se luettiin hänelle vanhurskaudeksi.
Siksi usko ja vanhurskaus kulkevat käsi kädessä.
Ihmisellä on vapaus valita armon ilmestykseen.
Ei tarvitse ajatella: "Jos menen seurakuntaan -
yhden ylimääräisen kerran, ehkä Jumala vastaa rukoukseeni."
Sitä vaeltaa Hänen kanssaan. "Isä, ilmoita minulle armosi ja rauhasi."
Ensin saamme rauhan ja armon, sitten vastaamme siihen.
Nooa rakensi arkin, Aabraham lähti kulkemaan, Mooses lähti Egyptiin, -
paikkaan, jonne hän ei enää ikinä uskonut menevänsä.
Pietari astui veneestä ja käveli vetten päällä.
Se oli vastausta Jumalan kutsuun. "Tee tämä. Tämä on rauhani sinulle."
Sitä on suuri usko. Siksi Aabel maini- taan uskon sankarina Hepr. 11:ssä.
Hän tiesi ilmestyksen kautta, mitä hänen piti uhrata.
Hän päätti vastata uskossa. Hän uhrasi karjasta. Jumala hyväksyi sen.
Kain tiesi, mitä tehdä, mutta hän torjui Jumalan armon.
Hän päätti tuoda Herralle uhrin omasta voimastaan.
Puhumme tänään siitä, että teemme valinnan uskovina: -
haluatko elää Kainin tavoin omavoimaisesti omilla säännöilläsi -
tai joltakulta saamillasi säännöillä?
Vai haluatko vaeltaa Herran kanssa armossa ja rauhassa?
Kannattaa vaeltaa armossa ja uskossa.
Uskon pitää olla vastausta Hänen sisimpääsi antamaansa ilmestykseen.
Monille se on tuttua. Olette rukoilleet tiettyjen asioiden puolesta.
Se voi olla työpaikka, asunto tai aikataulun järjestäminen.
Joinakin päivänä aikataulussa voi olla 6―7 asiaa. Et koe rauhaa sen suhteen.
Saatat kuitenkin tuntea rauhaa 3―4 asian suhteen.
Sitten vastaat. "Keskityn 3 tai 4 asiaan."
Jatkat päivääsi. Pari ensimmäistä asiaa kalenterista peruuntuu.
Päivän päätteeksi olet tehnyt listaltasi neljä asiaa.
"En olisi ehtinyt tehdä niitä kaikkea." Herra järjesti aikataulusi.
"Siksi koin, ettei pitäisi yrittää tehdä kaikkia seitsemää asiaa -
vaan muutaman ensimmäisen."
Se on Jumalan armoa. "Tee vain neljä."
Kun tottelit, se on uskoa. Se on vastauksesi.
Tämä tapahtui minulle kerran työhaastattelussa.
Koin rauhaa työpaikan saamisen suhteen. Niin on käynyt useamminkin.
Minulla oli sisäinen varmuus, että saisin työpaikan.
Menin huoneeseen, jossa oli kolme muuta hakijaa. Mieleni teki sanoa: -
"Voitte mennä kotiin. Ette saaneet paikkaa." Se ei ollut ylimielisyyttä.
Olin varma siitä, mikä oli tullut ilmestyksen kautta.
Kun puhutaan uskosta armon vastauksena, -
että armo on ilmestystä Isältä, se vaatii meiltä, -
ettemme elä Kainin tavoin uhraten jatkuvasti ja eläen uskonnollisesti -
vaan elämme suhteessa Herran kanssa.
Johdan kotiseurakuntaverkostoa. Se pohjautuu suhteisiin.
Suhteessa toisiimme meillä on ilmestystä ja ilmestystä toisiltamme.
Tutustumme toisiimme. Syntyy suurta uskoa, koska autamme toisiamme, -
vastaamme toisiimme ja luomme läheisiä suhteita.
Sama pätee Isään ja Jeesukseen.
Kun vaellamme suhteessa Hänen kanssaan, tulee jatkuvaa ilmestystä.
Näemme joka päivä asioita yhä enemmän. Vanhat säännöt karisevat.
Sydämen asenne on saada ilmestystä. Matt. 16:16―17:ssä -
Jeesus kysyi Pietarilta, kenen tämä sanoo Hänen olevan.
Pietari vastasi: "Olet Kristus, elävän Jumalan Poika."
Jeesus sanoi: "Olet autuas, sillä ei liha eikä veri sitä sinulle ilmoittanut,
vaan Isäni, joka on taivaissa." "Olet Pietari, kreikaksi 'Petros', -
ja olet vain pieni kivi, mutta tälle kalliolle, kreikaksi 'Petra', -
kuten Gibraltarinvuori, tälle kalliolle minä rakennan seurakuntani."
Seurakunta on rakennettu ilmestyksen kalliolle, -
joka alkaa siitä, että Jeesus on Kristus, elävän Jumalan Poika, -
ja siitä se jatkuu.
Ilmestyksestä tulee valtakunnan ja Herran kanssa vaeltamisen avain.
Täytyy päästää irti laista ja lakihenkisyydestä -
ja juosta kohti ja syleillä suhdetta Isän ja Jeesuksen kanssa.
Se suhde sanoo: "Haluan rauhasi ja ilmestyksesi.
Haluan, että vaellat kanssani ja näytät minulle asioita."
Hän on tehnyt sen monta kertaa kanssasi, -
jopa sääntöjen, uskonnollisen kasvatuksen ja muun keskellä -
esimerkiksi perheessä ja seura- kunnassa. Isä on aina ollut läsnä.
Elämässäsi on ollut pikku hetkiä, joissa olet onnistunut uskossasi.
Kun muistelet niitä, huomaat sen johtuneen siitä, -
että sinulla on ollut ilmestys armosta, rauha. Usein armo tuntuu rauhalta.
Sinulla oli ilmestys, joka sanoi: "Minulla on rauha asunnosta.
Minulla on rauha työpaikasta tai opiskelun aloittamisesta."
Kun vastaa rauhaan ja armoon, se on uskoa.
Silloin se toimii. Kun olin opettelemassa tätä, -
olin sekaisin. Luulin...
Olin mukana "uskon sana"-, "nimeä se, vaadi se" -liikkeessä 1980-luvulla.
Emme koskaan oikein hyväksyneet sitä.
Luulimme uskon olevan sitä, että astuu esiin ja tekee jotakin.
Emme ymmärtäneet, että usko on vastaus armoon -
ja että armo ja usko ovat yhteydessä toisiinsa.
Yritin saada asioita tapahtumaan, oman käsitykseni mukaan uskossa.
Sanon: "Jeesuksen nimessä tämä työtilanne lähtee sujumaan.
Käsken huolenpidon tulla. Käsken mielisuosion tulla esimiessuhteeseen.
Jeesuksen nimessä vaadin omakseni tämän työpaikan."
Se ei ikinä toiminut.
Luulin, että usko on taistelua, tarttumista, vetämistä ja touhuamista.
Sitten aloin tutkia Sanaa.
Herra sanoi: "Armo on ilmestystä Isältä tai Hänen tahdostaan."
Aloin nähdä armon ja uskon aivan uudella tavalla.
Aloin tajuta, että tehtäväni ei ollut toimia itsenäisenä agenttina -
ja puhua uskossa sitä ja tätä.
Tehtäväni oli vaeltaa Isän ja Herran kanssa, -
niin että voin ottaa vastaan armon ja näen, minne Jumalan armo johtaa.
Sitten voin vastata, ja vastaukseni on usko.
Se muutti elämäni. Uskonnollisuus karisi pois, kun vaelsin Herran kanssa.
Tarkkailin itseäni jatkuvasti.
Saatoin kokea kiusausta mennä rukouskokoukseen vain, -
koska minulla oli kiireinen rukouspyyntö ja halusin varmistaa, -
että Isä vastaa. Halusin tehdä vaikutuksen Jumalaan.
Korjasin ensin sydämeni asenteen.
Olin yhä menossa kokoukseen, mutta sanoin: "Isä, anna anteeksi.
En halua olla kuin Kain ja tulla omassa voimassa -
ja omine ajatukseni siitä, mitä haluan Sinulta ja mitä Sinä vaadit minulta.
Haluan tulla oikealla sydämellä."
Koin kokouksessa siunausta sekä täydellistä rauhaa ja ilmestystä.
Siirtymävaiheessa minun piti pysäyttää itseni monta kertaa.
Aikanaan luulimme, että satakertainen tuotto liittyy talousasioihin.
Antaessani Jumalalle ajattelin: "Saan tästä takaisin satakertaisesti."
Yhtenä päivänä vaimoni Barb sanoi: "Jokin on pielessä.
Ennen annoimme Jumalalle rakkaudesta.
Nyt kohtelemme Häntä pörssimeklarina tai rahapelinä.
Panostamme tietyn summan ja saamme päävoiton."
Teimme parannusta.
Ensi kerralla puhumme uskosta, joka on vastaus armoon.
Toivon sinun näkevän, että armo on ilmestystä Isältä tai Hänen tahdostaan
Nooan, Aabrahamin, Mooseksen, Pietarin ja Jeesuksen tavoin -
kaikessa kyse on vaeltamisesta Isän kanssa ja ilmestyksen saamisesta -
ja sitten vastaamisesta. Tuo vastaus on uskomme.
Isä, Jeesuksen nimessä, ennen kuin siirrymme kolmanteen osaan, -
anna sanoman koskettaa, -
niin että puhut jokaisen sydämelle. Kiitos siitä, Isä, Jeesuksen nimessä.
Aamen.
Suomennos: Marianne Tenetz