LAG OCH NÅD I BALANS DEL 2
Hej! Jag heter John Fenn. Detta är del två i en serie av fyra program.
I dag talar vi om nåd som en uppenbarelse av Fadern.
Första avsnittet om lagen och lagiskhet gick snabbt.
Många av oss har vuxit upp i ett lagiskt hem eller en lagisk församling -
med uppsättningar av regler.
Dessa regler får oss att agera enligt formler.
Vi försöker närma oss Gud i egen kraft, ger en viss summa pengar -
eller är alltid i kyrkan, engagerar oss i den "senaste undervisningen" -
det profetiska, betoning på apostlar och profeter, oavsett vad det är.
Vi försöker hitta något att göra som behagar Gud.
Vårt mänskliga kött försöker hitta en sak -
vi kan göra för att ta oss till platsen för bönesvar -
"där harpor spelar och himlarna står öppna."
Även läran som menar att man måste "finna en öppen himmel".
Allt detta är bara som att likt Kain komma till Gud i egen kraft -
när Kristus faktiskt bor i oss.
Eftersom vi är nya skapelser i Kristus är vi inför Faderns tron -
så fort vi säger: "Fader". Han bor inuti oss.
Våra kroppar är den Helige Andes tempel. Gud inte bor i byggnader.
Jag bär runt på Kristus. Därför är himlen öppen var jag än är.
Jag kan gå omkring och bara tala med Fadern -
dagligen, varje minut och sekund.
Jag måste inte vara som forntida män och offra till en gud en gång om året -
och efter skörden offrar jag igen, som min enda gudskontakt.
Många kristna lever ett sådant liv, från gudstjänst till gudstjänst -
från offer till offer eller från rörelse till rörelse. Vandra med Gud 24/7.
Han bor inuti dig så du kan tala med Honom, som jag gjorde i morse: -
"Tack för det underbara solskenet och den vackra dagen i Finland."
Bara konversera.
Låt oss läsa Gal 2. Nu handlar det om att nåd är uppenbarelse av Fadern.
Paulus gör detta uttalande i Gal 2:21.
"Jag förkastar inte Guds nåd." (eng KJV "frustrerar")
Nåd kan vara frustrerad. Många kristna är frustrerade i sin tro.
Kristna är några av de mest otillfredsställda människor jag mött.
Men de jag mött som inte är tillfreds med varken sig själva -
eller vandringen med Herren har faktiskt bara frustrerat nåden -
för de har försökt leva under lagen, under regler och föreskrifter -
och de har gjort exakt det Paulus sa att lagen skulle göra: -
Den dödar och fördömer, dödar relationer, styrker synden.
Du vet hur det är. Du har kanske varit barn i ett väldigt lagiskt hem -
och allt lagen gjorde var att stärka synden i ditt liv.
Du tänkte: "Jag vill inte ens ha Gud om det bara handlar om regler."
Hur undviker vi att frustrera Guds nåd?
Hur kan vi leva så vi inte gör det?
Guds nåd frustreras om du försöker leva som Kain och kommer till Gud -
på dina egna villkor, offer och ansträngningar. Men är du som Abel -
som bara vandrade med Gud, frustrerar det inte Guds nåd.
Nåd kan frustreras när vi försöker leva lagiska liv.
Så titeln på detta avsnitt är: "Nåd, en uppenbarelse av Fadern".
Låt oss läsa Ef 2:8.
Jag ska visa dig detta i NT. Det är ett välkänt bibelord.
"Av nåden är ni frälsta genom tron, inte av er själva. Guds gåva är det".
Av nåd genom tro, inte av oss själva.
Nåd och tro är sammanflätade. Nåd producerar tro.
Noa är ett exempel på att nåd är en uppenbarelse om Fadern.
Noa bestämde sig inte bara en dag för att bygga en stor båt -
och ta med sig två djur av varje huvudart -
och sedan vänta på att det skulle regna. Han hittade inte bara på det.
Han "hade funnit nåd inför Herrens ögon" som Skriften säger. (1 Mos 6:8)
Herren sa: "Noa, Jag ska översvämma världen. Bygg en båt.
Ta med dig några djur." Petrus kallar Noa: "rättfärdighetens förkunnare".
Han varnade sin generation.
Noa tog inte bara emot idén att bygga båten. Det är här tron -
har stigit av i så många kyrkor och rörelser.
Vi har trott att nåden är separerad från Herrens vilja, men så är det inte.
Från "Uttala och inta det- teologin" från många år sedan -
kom idén att om man kunde citera Skriften tillräckligt -
kunde man befalla saker att hända.
Men hade Herren inte planerat att Noa skulle bygga arken -
hade det aldrig hänt.
På samma sätt kan du uttala och säga att du ska få Ferrarin du vill ha -
men är det inte Faderns vilja kommer det inte att hända.
För tro är inte skilt från nåd. Visar Gud att Han ska ge dig en Ferrari -
är din tro ett gensvar till den nåden.
Men nåden själv är en uppenbarelse av Fadern. Som jag sa i Joh 3:16: -
"Så älskade Gud världen att han utgav sin enfödde Son".
Det är en uppenbarelse av Fadern och av nåd. Så älskade Gud världen -
att Han gav Jesus. Det är nåd, uppenbarelsen.
Tron är vår respons: för att alla som "tror på honom...ska...ha evigt liv".
Tro är alltså ett gensvar på nåden.
Detta kommer att förvandla ditt liv. Se tillbaka på ditt liv -
och tänk på när du framgångsrikt vandrade i tro och hur det kändes.
Till exempel när du gick till en jobbintervju.
Men du visste redan innan att Herren hade gett dig jobbet. Hur visste du?
Talade Gud? Kanske, kanske inte. Kanske du bara kände frid?
En frid inuti som sa: "Det här jobbet är mitt!"
Exakt det är en uppenbarelse av Faderns vilja, visade Gud.
Nåd är en uppenbarelse av vad Faderns vilja är.
Så du går till intervjun i vissheten om att Gud har gett dig detta jobb.
Du går till intervjun och ser andra människor i rummet -
men tänker: "Ni kan alla gå hem. Fadern har gett mig detta jobb."
Du går igenom processen, de vill intervjua dig igen och ger dig jobbet.
Och du känner: "Jag bara visste det!"
Hur kändes det? Som frid, för nåd är en uppenbarelse av Fadern.
Du bara gensvarade. Du måste göra din del och gå på intervjun -
klä upp dig och tänka igenom hur du skulle besvara deras frågor.
Noa tog emot nåden: "Noa, Jag ska översvämma jorden. Bygg en båt."
Noa måste fortfarande beräkna hur mycket trä han behövde -
hur mycket mat djuren behövde och göra sitt jobb, ta sitt ansvar -
men han ansvarade inte på ett lagiskt sätt, utan från ett nådens hjärta -
där Fadern hade visat sin vilja och karaktär när Han sa: "Bygg en båt."
När han gjorde det var gensvaret på uppenbarelsen tro.
Därför nämns Noa som ett stort exempel på tro i Hebr 11.
Låt oss ta Abraham som ett annat exempel på uppenbarelse av Fadern.
Abraham var bara en herde, rik genom sin boskap.
Men han skilde sig från gudarna och offersystemet -
som försökte komma till gudarna av egen kraft. Han avskilde sig från -
"Kain-typen" av religion. Han började vandra med allsmäktig Gud -
som Hans vän. Han refereras till -
av både Jesaja och Jakob som "Guds vän".
När han började vandra med Herren kom uppenbarelse och Herren sa: -
"Gå ut ur ditt land...och bege dig till det land som jag ska visa dig."
Det var en vandring på 1 500 kilometer som tog många månader.
Han var tvungen att samla ihop sin familj och sin boskap.
Han gick iväg utan att veta exakt vart han skulle.
Men när han kom in i det förlovade landet som Herren ämnat för honom -
sa Gud: "Åt dina efterkommande ska jag ge detta land." (1 Mos 12:7)
Abraham påbörjade lydigt denna 1 500 kilometers-vandring -
utan att veta vart han skulle. Han gensvarade till nåden.
Herren uppenbarade sig och sa: "Du ska bli far till många folk. (fr eng)
Från dig ska komma många nationer som ska vandra med Mig." Det är nåd!
Men när Gud sa: "Gå iväg!" -
var Abrahams gensvar till den nåden hans tro.
Låt oss ta Mose som exempel.
Mose växte upp i Faraos hus.
Han drogs upp ur floden av Faraos dotter, fostrades och utbildades.
Apg 7:22 säger: "Mose blev undervisad i all egyptiernas visdom".
Men vi vet vad som hände vid den brinnande busken.
Herren sa: "Jag vill att du för Mitt folk ut ur Egypten."
Han sa: "Kasta din stav på marken! Det sker inte genom din styrka -
eller kraft, Mose, utan genom tecken och under."
Så Mose lydde uppenbarelsen av Faderns vilja och gick till Egypten -
för att leda ut Israels folk. Så vi förstår att tron aldrig står ensam.
Den är aldrig oberoende av Guds vilja. Jesus själv är trons största exempel.
Jesus sa i Joh 5:19 "Jag gör bara det Jag ser Fadern göra." (fr eng)
I vers 30 säger Han: "Jag dömer efter det jag hör".
Jesus var alltså inte oberoende av Fadern på jorden.
Han vandrade med Fadern och hörde och såg vad Fadern ville göra.
Han vandrade med Fadern så Jesus visste Faderns vilja innan brödundret.
Jesu gensvar till uppenbarelsen av vad Fadern ville är stor tro.
Tänk på Petrus.
Jag ber dig att omdefiniera vad du tror om nåd.
Nåd är mer än oförtjänt favör, mer än frihet i Kristus.
Många undervisar oansvarighet och att synd inte finns, för Jesus tog den.
Men nåd ger oss förmågan och makten att vandra med Fadern.
Petrus var ute med båten. Det regnade. Vinden blåste.
Okej, texten säger inte att det regnade, men det blåste.
De kastades runt och rodde mot vinden. Då gick Jesus dit på vattnet.
Petrus sa: "Herre...befall mig att komma till dig på vattnet."
Han sa inte bara: "I Jesu namn ska jag stiga ur båten -
och gå på vattnet" som om det var "tro".
Nej, nej. Petrus väntade på uppenbarelsen och när Jesus sa: -
"Kom" var det nåd. Så Petrus gensvar till nåden var tro.
Han steg ur båten och gick på vattnet till Jesus.
Men när han såg på vinden och vågorna, tvivlade och sjönk -
sa Jesus: "Varför tvivlade du?" Det visar att när vi gensvarar på nåd -
Guds frid och uppenbarelse inom oss och vandrar i tro -
kan vi inte tvivla när vi börjat ta våra steg. Kan du tänka dig Noa -
efter att han byggt arken halvfärdig om han börjat tänka: -
"Jag har inte hört mer. Jag borde kanske sluta?"
Eller Abraham, som började vandra mot landet Gud skulle visa senare -
eller om Mose hade stannat halvvägs till Egypten.
Tvivel är absolut en fiende till tro, men tro är ett gensvar på nåd.
Jag tänker på en tid i mitt liv när jag ännu inte gått bibelskola.
Detta var 1979.
Jag arbetade, var nygift och min fru var gravid med vårt första barn.
Jag visste att jag skulle gå bibelskola några tusen kilometer västerut i USA.
Jag visste att Gud talat till mig om att gå den bibelskolan -
men vi visste att vi skulle få barn när vi kommit dit -
så vi sa: "Kan vi hyra ett litet hus, inte i ett stort -
utan i ett lugnt område." Fadern sa till mig: "Ni kan hyra ett hus -
när ni är på bibelskolan i Tulsa, Oklahoma."
Det är nåd! Vi hade en uppenbarelse från Fadern att vi kunde hyra.
Vi lastade bilen, hyrde en lastbil och körde de 2 000 kilometerna -
till Tulsa, Oklahoma. Där måste vi hitta någonstans att bo.
Det var tvunget att vara så litet att man, fru och "nästan bebis" fick plats.
Bebisen skulle snart komma.
Vi körde iväg för att titta på ett hus -
men det kändes inte rätt här inne.
Jag styrde runt ett hörn och såg ett hus med en uthyres-skylt.
Min ande bara hoppade till i mig.
Jag ställde mig på bromsen och sa: "Detta hus är vårt!"
Barbara sa: "Måste vi åka till det andra?"
Jag sa: "Ja, vi måste ha integritet men säga att det inte är aktuellt.
Man kan använda detta för att mäta friden där så vi vet vilket hus."
Vi for till visningen och kom tillbaka. Vi hyrde huset som var perfekt för oss.
Uppenbarelsen kom 2 000 kilometer därifrån -
när Fadern sa: "Ni kan hyra ett litet hus när ni är i Tulsa."
Tron var handlingen, gensvaret på den nåden. (Ef 2:8)
"Av nåden är ni frälsta genom tron". Genom nåd älskade Gud världen -
så att Han gav sin enfödde Son, för att alla som tror på Honom".
Tro är att tro på nåden. Tro du på nåden är det tro.
Det är faktiskt vad Paulus säger om Abraham i Rom 4.
Han talar om att Abraham och Sara hade passerat fertil ålder -
och Guds fantastiska löfte till dem hade blivit verkligt med Isaks födelse.
Rom 4:21 säger att Abraham hade möjligheten att otro -
men att han blev "fullt övertygad" och därför trodde han på Gud.
Detta tillräknades honom som rättfärdighet.
Därför går tro och rättfärdighet hand i hand.
Man kan välja att tro på uppenbarelsen om nåd.
Man måste inte vandra i: "Om jag går till kyrkan en extra gång -
kanske Gud hör min bön?" Du vandrar med Fadern och ber Honom -
uppenbara sin frid för dig angående beslut du måste göra.
Sedan gensvarar du till det. När du fått friden gensvarar du.
Noa byggde en båt, Abraham började vandra, Mose återvände till Egypten -
som han aldrig ville gå tillbaka till. Petrus steg ur båten -
och gick på vatten när Gud sa: -
"Gör detta, det är Min uppenbarelse och Min frid till dig."
Detta är vad stor tro är. Därför nämns Abel bland dem med stor tro -
för han offrade det uppenbarelse visade honom var rätt -
och valde att gensvara i tro med ett djuroffer som Gud tog emot.
Kain visste vad han borde göra men avvisade Guds nåd.
Han valde att komma till Gud med ett offer i egen styrka.
Vi talar om att göra ett val som troende.
Vill du leva som Kain och ständigt komma till Gud i egen kraft -
med egna regler, eller någon annans regler?
Eller vill du börja vandra med Gud i nåd och frid?
Svaret är att du vill vandra med Honom i nåd och frid och låta din tro -
gensvara till uppenbarelsen Han ger i ditt hjärta. Du har redan gjort det -
för du har haft situationer du bett för.
Kanske ett jobb, en lägenhet eller hur du ska planera dagen.
Du kanske har 6-7 saker att göra en dag och vaknar utan frid.
Men du kanske känner frid över 3-4 saker på ditt schema.
Då gensvarar du och koncentrerar dig på de 3-4 sakerna.
Dagen flyter på och något händer på punkt ett och två på schemat -
och när dagen är slut har du bara gjort fyra saker på listan -
och du tänker: "Jag hade aldrig hunnit de resterande sakerna också.
Det var därför jag hade inom mig att inte försöka hinna -
alla sju sakerna på listan, utan bara de fyra första."
Det var Guds nåd som visade att du bara skulle göra fyra saker.
När du lydde det var tron ditt gensvar.
Detta hände mig inför en jobbintervju en gång.
Jag kände frid över att jobbet var mitt. Det har faktiskt hänt flera gånger.
Jag bara visste att jag visste att jag fick jobbet.
Jag gick in i rummet med tre andra och tänkte: "Ni kan gå hem -
för ni fick inte jobbet." Jag hade uppenbarelse men var inte stöddig -
bara trygg i det jag fått uppenbarat för mig.
Så det vi talar om är att tro är ett gensvar på nåd -
och nåd är en uppenbarelse av Fadern. Den kräver av oss -
att inte leva som Kain, att fortsätta offra och fastna i religion -
utan leva i en relation till Herren. Som du antagligen vet -
leder jag ett nätverk av relationsbaserade husförsamlingar.
I relation till varandra har ni uppenbarelse, av varandra, -
man lär känna varandra och stor tro blir resultatet -
eftersom vi hjälper och gensvarar till varandra i en närmare gemenskap.
Precis så är det med Fadern och Herren Jesus.
När du vandrar i deras gemenskap finns en fortgående uppenbarelse.
Man förstår saker mer och mer varje dag. De gamla reglerna släpper -
för nu lever du från hjärtats uppenbarelse.
I Matt 16:16-17 frågar Jesus Petrus: "'Vem säger ni att jag är?'
Petrus svarade: 'Du är Messias, den levande Gudens Son.'
Jesus sa...: 'Salig är du, Simon...för det är inte kött -
och blod som har uppenbarat det för dig, utan min Far i himlen.'"
Jesus sa: "Du är Petrus", "petros" på grekiska är bara en liten sten -
men på denna klippa, "petra" på grekiska, likt Gibraltarberget -
på detta berg "ska jag bygga min församling".
Församlingen är byggd på uppenbarelsens klippa.
Den börjar med att Jesus är Kristus, den levande Gudens Son.
Uppenbarelsen blir himmelrikets nyckel, nyckeln till att gå med Herren.
Så man måste förlora lagen och lagiskheten -
och springa mot och omfamna en relation med din himmelske Fader -
och med Herren Jesus. "Jag vill ha Din frid och uppenbarelse.
Jag vill att Du vandrar med mig och visar mig saker."
Han har gjort detta så många gånger med dig, även mitt bland reglerna -
och i den religiösa uppväxt du kan ha haft -
i församlingen eller familjen. Fadern har alltid varit där.
Det har funnits tider i ditt liv när saker har fungerat -
och tänker du tillbaka på dem är det för att du hade uppenbarelse -
av nåd som var frid. Oftast känns nåd som frid.
Du har haft en uppenbarelse som sa: "Jag har frid angående lägenheten -
eller det här arbetet, eller att jag ska studera just nu."
När du gensvarar till den nåden eller friden är det tro.
Det är då det fungerar. När jag först lärde mig detta för länge sedan -
var jag i en enda röra ur den synvinkeln -
för jag var inom Livets Ord, som på 80-talet var "uttala det och inta det".
Jag och min fru accepterade aldrig riktigt detta -
förutom att vi trodde att vi kunde kliva fram och göra något "i tro".
Vi förstod inte då att tro enbart är ett gensvar på nåd -
att nåd och tro är sammankopplade.
Jag märkte att när jag försökte få saker att hända i det jag kallade tro: -
"Jag befaller i Jesu namn att jobbet ska fungera och behoven fyllas!
Jag befaller i Jesu namn att chefen ska gilla mig så jag får detta jobb!"
Men det fungerade aldrig. Men jag trodde att "tro" var att kämpa -
att sträcka sig efter saker, vara aktiv och liknande.
Men när jag studerade Ordet sa Gud: -
"Tro är en uppenbarelse av Fadern eller Hans vilja."
Jag började se på nåd och tro på ett helt nytt sätt.
Jag insåg att mitt jobb inte var att gå omkring som en oberoende agent -
och tala ut olika saker i tro.
Mitt jobb var att vandra med Fadern och Herren så jag kunde ta emot nåd -
se vart Guds nåd ledde i mitt liv och gensvara -
och att det gensvaret är tro.
Det förvandlade mitt liv. Jag blev icke- religiös av att vandra med Herren!
För jag kontrollerade mig själv -
om jag frestades att gå på onsdagkvällsmötet bara för -
att jag hade brådskande böneämnen som jag ville försäkra mig om -
att Fadern besvarade. Jag ville gå för att imponera på Gud.
Jag gick dit, men omvände mig först och sa: -
"Far, jag vill inte vara som Kain och komma i min egen styrka -
på grund av det jag vill få av Dig, eller vad jag tror Du kräver av mig.
Jag vill komma utifrån ett rätt hjärta." Så jag omvände mig, gick dit -
och blev totalt välsignad med frid och uppenbarelse på gudstjänsten.
Men i övergången till detta levnadssätt måste jag hejda mig flera gånger.
I ett skede trodde vi den hundrafaldiga skörden hade med ekonomi att göra.
Vi började ge och tänkte: "Bra, detta får jag snart tillbaka hundrafalt."
Men en dag sa min fru: "Något är fel.
Vi brukade ge till Gud utifrån hjärtats kärlek.
Nu började vi göra det som om Gud var en börsmäklare -
eller en spelautomat där vi stoppade in en summa för att få jackpott."
Så vi omvände oss och hejdade oss.
Det jag hoppas med denna serie innan vi fortsätter med gensvar i tro -
är att du ser att nåd är uppenbarelse av Fadern eller Hans vilja.
Att Noa, Abraham, Mose, Petrus som gick på vattnet och Jesus själv -
bara handlar om att vandra med Fadern, ta emot uppenbarelse -
och sedan gensvara. Vårt gensvar är vår tro.
Fader, i Jesu namn, innan vi fortsätter med det tredje avsnittet -
ber jag om Din vishet -
så alla känner ett personligt tilltal i sitt hjärta. Tack för det!
I Jesu namn. Amen.
Översättning: Himlen TV7