TASAKAAL KÄSU JA ARMU VAHEL
Tere! Siin taaskord John Fenn
ja me oleme 4-osalise seeria 2. osa juures,
rääkides täna armust, mis on kui ilmutus Isast.
Rääkisin 1. osas käsust ja käsumeelsusest.
Paljud meist on kasvanud üles
väga käsumeelsetes kodudes või kogudustes,
kus valitses terve hulk erinevaid käske ja keelde.
Need aga panevad meid käituma teatud mudelite järgi,
kus püüame läheneda Jumalale omaenese jõus.
Me kas maksame lisaraha või käime kirikus igal võimalikul juhul;
me võime saada kaasatud kaasaegsetesse valeõpetustesse,
puudutagu need siis prohveteerimist
või apostlite-prohvetite rolli rõhutamist.
Kuid me püüame koguaeg leida midagi,
millega olla Jumalale meelepärased.
Me lihalik loomus püüab leida kasvõi ühtainustki asja, mida teha,
et jõuda edasi, saada oma palvetele vastused jne.
Et harfid mängiks ja taevad avaneks...
Oh aeg!
Ja siis see "avatud taeva" õpetus.
"Oo, ma pean minema ühte kohta, et kogeda seal avatud taevast."
Kuid see kõik tugineb vaid tegudele,
nii nagu Kaini puhulgi, kes tuli Jumala juurde omaenese jõus.
Samas, kui Kristus elab meie sees.
Me oleme uus loodu Kristuses,
mistõttu niipea kui ütled: "Isa!", oled sa kõmm Isa trooni ees.
Kristus elab meie sees - auhiilguse lootus.
Meie ihud on Jumalale templiks,
mis tähendab seda, et Jumal ei ela kusagil hoones.
Ma kannan Kristust endaga koguaeg kaasas,
mis tähendab seda,
et võin kogeda avatud taevast, kus iganes ma ka poleks.
Võin käia ja rääkida Isaga igal päeval, hetkel ja sekundil.
Mu olukord pole selline nagu vanasti,
kus inimesed ohverdasid Jumalale paar korda aastas,
omades seda kui ainust kontakti Jumalaga.
Kuid nii paljud kristlased elavad nii.
Jumalateenistusest jumalateenistuseni,
annetuste andmisest annetusteni, erinevatest liikumistest liikumisteni.
Samas, kui sul on võimalus elada ja käia koos Jumalaga 24/7.
Ta elab su sees, nii et sa võid lihtsalt suhelda Temaga.
Nii nagu ma seda täna hommikul tegin,
tänades Teda ilusa uue päeva eest.
Sa lihtsalt suhtled Temaga.
Kuid vaatame nüüd Galaatlaste 2 ptk'i
Räägime täna armust, mis on kui ilmutus Isast.
Paulus ütleb Galaatlaste 2:21 "Ma ei taha tühistada Jumala armu."
Armu on võimalik tühjaks teha,
mistõttu paljud kristlased kogevad ka pinget oma usuelus.
Usun, et kristlased on ühed kõige rahulolematumad hinged,
keda olen eales kogenud.
Nad on rahulolematud nii iseenda- kui oma suhtega Jumalaga;
sellega, mida nad iseendast arvavad.
Kuid selle kõige läbi teevad nad armu tühiseks,
sest nad püüavad elada järgides seadust ja käske-keelde.
Kuid tulemuseks on just see, mida Paulus ütles - surm, hukkamõist
ja suhete häving.
Lisaks sellele annab see hoogu juurde patule.
Kui oled kasvanud üles väga ranges kodus,
siis tead, et ranged käsud andsid patule su elus vaid tuld juurde.
Ja sa mõtlesid, et ei taha Jumalast midagi teada,
kui Ta on seotud vaid käskude-keeldudega.
Kuidas siis mitte tühistada Jumala armu?
Kuidas elada nii, et seda mitte teha?
Sa tühistad Jumala armu, kui püüad elada nagu Kain.
Ehk sa püüad läheneda Jumalale omaenda tingimustel
ja omaenda ohvrite- ning jõupingutustega.
Kui aga oled nagu Aabel, kes vaid elas koos Jumalaga,
siis see ei tühista Jumala armu.
Arm saab tühistatud vaid siis, kui elame käsumeele all.
Tänase osa pealkiri on: "Arm - ilmutus Isast."
Vaatame Efeslastele 2:8
See on tuntud piiblisalm, mis ütleb:
"Sest teie olete armu läbi päästetud usu kaudu -
ja see ei ole teist enestest, vaid see on and Jumalalt."
Pane tähele: armu läbi päästetud, usu kaudu ja see ei ole teist enestest.
Arm ja usk on omavahel seotud.
Muide, arm on see, mis toodab usku.
Mida ma aga mõtlen selle all, et arm on ilmutus Isast?
Vaatame näiteks Noad.
Noa ei otsustanud lihtsalt lambist, et ehitab ühe suure laeva,
võttes sinna kaasa igast loomaliigist kaks isendit
ja oodates, kuni hakkab sadama.
See mõte ei sündinud lihtsalt lambist.
Arm on ilmutus Isast
ja Noa leidis ka armu Isa silmis.
Seetõttu ütleski Isa Noale: "Ma saadan üleujutuse maailma üle,
mistõttu pead ehitama sinna laeva, võtma sinna loomad kaasa
ja päästma iseennast."
Peetrus nimetab Noad õigluse kuulutajaks.
Noa kuulutas oma põlvkonnale, mis saab sündima,
kuid nad kõik hülgasid ta.
Kuid Noa ei saanud ainuüksi ideed laeva ehitamiseks.
See on muide see koht, kus usk on läinud minevikus
paljudes kogudustes ja liikumistes kaduma.
Seda arvamuse tõttu, et arm on lahus Jumala tahtest,
kuid see pole nii.
Aastaid tagasi kehtis deviis: "Kuuluta välja ja võta vastu!"
Mõte oli selles, et kui loen ja tunnen piisavalt Piiblit
ja kuulutan neid asju välja, siis need saavad ka sündima.
Kuid olgu siinkohal öeldud,
et kui see poleks olnud Jumala plaan Noa jaoks
ehitada seda laeva üleujutuse tarvis, poleks seda ka juhtunud.
Samamoodi võid sa jutlustada ja välja kuulutada nii palju kui tahad -
kasvõi Ferrarit, mida nii väga igatsed,
kuid kui see pole Isa tahe, ei saa see ka sündima.
Sest usk pole lahus armust.
Kui Jumal näitab sulle, et Ta tahab anda sulle Ferrari,
siis usk ka reageerib sellele armule.
Kuid arm ise on ilmutus Isast.
Nagu näiteks Johannese 3:16 ütleb:
"Sest nõnda on Jumal maailma armastanud,
et ta oma ainusündinud Poja on andnud..."
See on ilmutus Isast.
Ilmutus armust.
Jumal armastas maailma nii palju, et andis Jeesuse.
See on arm, see on ilmutus.
Usk on aga meie reageering sellele.
"...et ükski, kes temasse usub,
ei hukkuks, vaid et tal oleks igavene elu."
Seega usk on reageering armule.
See saab muutma su elu.
Kui mõtled tagasi oma elule ja aegadele, mil elasid edukalt usus
ning kuidas see tundus.
Näiteks.
Võib-olla olid teel tööintervjuule,
kuid oma südames teadsid juba ette, et Jumal annab sulle selle töö.
Võiks ju küsida, kust sa teadsid?
Kas Jumal rääkis sulle?
Võib-olla, aga võib-olla ka mitte.
Võib-olla kogesid lihtsalt seesmist rahu,
mille põhjal teadsid ja tundsid, et see töö saab olema sinu.
Kuid see ongi ilmutus Isast või Tema tahtest.
See on see definitsioon, mille Jumal mulle armu kohta andis.
Arm on ilmutus Isast või Tema tahtest.
Nii et minnes sinna intervjuule on su südames rahu
ja sa tead juba ette, et Jumal annab sulle selle töö.
Intervjuule jõudes kohtad seal ka 3-4 teist kandideerijat,
kuid mõtled endamisi:
"Te võite kõik koju minna, sest Isa annab selle töö mulle!"
Sa käid läbi kõik intervjuu etapid ja saadki selle töö.
Ja siis sa mõtled: "Ma teadsin seda!"
Mis tunne see oli?
Sa kogesid rahu,
sest arm on ilmutus Isast.
Kõik, mida sa vaid tegid, oli see, et sa reageerisid sellele.
Kuid sa pidid tegema oma osa.
Pidid täitma avalduse ja minema intervjuule.
Pidid panema end kenasti riidesse
ja mõtlema läbi, kuidas vastata nende küsimustele.
Noa sai armu, mille kohaselt Jumal käskis tal ehitada laeva.
Noa pidi endiselt arvutama välja, kui palju ehitusmaterjali läheb tarvis,
või kui palju toitu loomadele.
Ta pidi ikka tegema oma osa kogu loos.
Kuid ta ei reageerinud sellele käsumeelest -
käskudest-keeldudest lähtuvalt,
vaid ta reageeris sellele läbi armu -
tänu ilmutusele, mis tal oli Isa südame ja loomuse kohta.
Ta reageeris sellele ilmutusele usus
ja seetõttu on ka Noa Heebrea kirja 11 ptk's
kui üks suuri usueeskujusid.
Vaatame Aabrahami, kes oli samuti seotud ilmutusega Isast.
Aabraham oli kõigest karjane.
Samas väga rikas mees tänu oma karjadele ja kõigele muule.
Ta eraldas end kohalikest jumalatest ja ohvriteenistusest,
mille käigus ohverdati jumalatele omaenese jõus.
Ta eraldas end kui valeusunditest,
hakates elama kõikväelise Jumalaga, kes oli talle kui sõber.
Aabrahamile on Piiblis viidatud kui Jumala sõbrale.
Hakates elama koos Jumalaga, sai ta ka ilmutuse.
Jumal ütles talle: "Mine ära oma maalt ja pere juurest
maale, mida mina sulle näitan."
Tegu oli 1500 km pikkuse või pikemagi teekonnaga,
mille läbimiseks kulus tal kuid.
Ta pidi nii oma pere, karja kui kõik muu kokku koguma
ja minema välja, teadmata täpselt, kuhu ta läheb.
Kuid jõudes tõotatud maale - maale, mis Jumalal oli ta jaoks,
siis 1 Moosese 12:7 ütles Jumal talle: "Sinu soole ma annan selle maa!"
Kuid Aabraham alustas oma 1500 km pikkus teekonda
teadmata, kuhu ta läheb.
Ta oli lihtsalt sõnakuulelik, reageerides armule.
Jumal ilmus talle, öeldes, et teeb temast paljude rahvaste isa.
Aabrahamist pidi saama alguse palju rahvaid,
kes pidid elama koos Jumalaga.
See on arm!
Kuid Aabrahami reageering sellele armule oli usk.
Vaatame Moosest.
Mooses kasvas üles vaarao kojas, kus ta sai ka oma hariduse.
Apostlite teod 7:22 ütleb,
et Moosesele õpetati kogu egiptlaste tarkust.
Kuid samas me teame, mis seal põlevas põõsas juhtus.
Issand ilmus talle seal,
käskides tal juhtida Jumala rahva välja Egitusest.
Jumal ütles, et see ei saa sündima Moosese jõu ja väe läbi,
aga imede- ja tunnustähtede läbi.
Nii et sõnakuulelikkusest Isale ja Tema tahtele,
läks Mooses Egiptusesse, et juhtida Jumala rahvas välja sealt.
Seega usk pole kunagi üksinda.
Usk pole kunagi eraldiseisev ja Jumala tahtest sõltumatu.
Suurim usu eeskuju on Jeesus ise.
Jeesus ütles Johannese 5:19,
et Ta teeb vaid seda, mida näeb Isa tegevat.
"Nõnda nagu ma kuulen, nõnda ma ka räägin."
Jeesus polnud sõltumatu Isast, ajades siin maa peal mingit oma asja.
Ta elas koos Isaga,
vaadates ja kuulates, mida Isa tahtis teha.
Nii et, enne kui Jeesus kala ja leiba paljundas,
teadis Ta juba vaimus ette, mis oli Isa tahe selles loos.
Seega, Jeesus reageeris kõigele kuuldule-nähtule suure usuga.
Mõtle Peetrusele.
Tahan lihtsalt,
et mõtestaksid enda jaoks armu tähenduse ümber.
Arm on enamat kui vaid väljateenimatu soosing.
Arm on enamat kui vaid vabadus Kristuses.
Paljud kuulutavad täna, et me ei vastuta millegi eest
ja pattu kui sellist pole olemas, kuna Jeesus kandis hoolt selle eest.
Arm on tegelikult miski,
mis annab meile jõu ja väe elada ja käia koos Isaga.
Peetrus oli koos teiste jüngritega veel peal paadis.
Vihma sadas, tugev tuul puhus.
No Piibel tegelikult ei ütle, et seal sadas,
kuid tugev tuul puhus igal juhul.
Nad sõudsid kõigest väest vastu tuult
ja siis korraga tuli Jeesus, kõndides vee peal.
Tead, mis?
Peetrus küsis, kas ta võib minna Jeesuse juurde vee peale.
Ta ei öelnud: "Jeesuse nimel,
ma astun siit paadist välja ja käin vee peal!",
arvates, et see on usk.
Ei.
Peetrus küsis ja ootas ilmutust,
mistõttu, kui siis Jeesus ütles: "Tule!"
siis see oli arm.
Peetruse reaktsioon sellele armule oli aga usk.
Ta astus paadist välja ja kõndis vee peal Jeesuse juurde.
Mis juhtus?
Ta hakkas mäslevaid laineid vaatama, ta hakkas kahtlema ja vajuma.
Jeesus haaras temast kinni, aitas püsti
ja küsis: "Miks sa kahtlesid?"
See näitab meile, et kui me reageerime sellele armule;
sellele Jumala rahule ja ilmutusele Jumalast meie sees,
siis me ei tohi kahelda sammude osas,
mida oleme hakanud tegema.
Kujuta ette, kui Noa oleks peale laeva ehituse visiooni saamist
jõudnud omadega poole peale ja mõelnud siis:
"Aga ma pole Jumalalt rohkem midagi kuulnud.
Ei tea, kas peaksin ehk pooleli jätma?"
Või kui Aabraham oleks lõpetanud oma teekonna tõotatud maa suunas,
või Mooses oleks jäänud Egiptusesse.
Kahtlus on kahtlemata usu vaenlane,
kuid usk on jälle reageering armule.
Mõtle enda elu peale.
Ja ma mõtlen enda elu peale.
See oli 1979. a, kui ma polnud veel Piiblikooli läinud.
Käisin tööl, olin värske abielumees ja mu naine ootas me esimest last.
Samas oli mul teadmine, et ma lähen Piiblikooli,
mis asus meist u 2000 km kaugusel Lääne poole.
Jumal oli mulle rääkinud Piiblikooli minekust,
kuid samas me teadsime, et sinna jõudes sünniks ka me laps.
Nii et mõtlesime võimalusele rentida väike maja,
et olla vaikses ja mitte lärmakas keskkonnas.
Isa ütles mulle:
"Kui olete Tulsasse jõudnud, võite rentida endale ka maja."
See on arm.
Meil oli ilmutus Isa tahtest, et võime maja rentida. Nii tore!
Laadisime kõik oma asjad veoki peale ja sõitsime 2000 km Läände,
Tulsasse Oklahomas.
Kuid nüüd pidime leidma endale eluaseme.
Meil polnud palju raha, nii et see pidi olema midagi väikest,
mahutades ära mehe, naise ja nende peagi sündiva lapse.
Läksime ühte maja vaatama,
kuid südames polnud kuidagi rahu selle suhtes.
Kuid niipea, kui sealt ümber nurga pöörasin,
nägin seal üht maja, mille õuel ilutses silt: "Üürile anda."
ja korraga mu vaimus kui hüppas midagi.
Panin pidurid peale ja ütlesin: "See ongi see! See on meie maja!"
Barb küsis, kas on siis üldse mõtet minna teist maja vaatama,
kuid ütlesin, et kokkusaamisest tuleb kinni pidada.
Lihtsalt saame seda kasutada kui mõõdikut,
et kui me ei koge seal mingit rahu,
siis see rahu, mida selle maja puhul tundsin,
pidi olema õige.
Lõpuks läkski nii, et me rentisime selle maja,
mis oli täiesti täiuslik me jaoks.
Ilmutuse selle kohta saime me 2000 km kaugusel,
kui Isa ütles, et võime Tulsasse jõudes üürida endale väikese maja.
Ehk siis usk oli reageering sellele armule.
Me oleme saanud päästetud armu läbi ja usu tõttu.
Arm on see, et Jumal armastab maailma nii palju,
et Ta saatis oma ainusündinud Poja.
Usk on aga see, et kõik, kes Temasse usuvad;
kes usuvad armu.
Nii et, kui usud armu, siis see on usk.
See on ka miski, mida Paulus ütles Aabrahami kohta
Roomlaste 4 ptk's,
kus on juttu sellest,
kuidas Aabraham ja Saara olid juba lapse saamise east väljas,
kuid kuidas Jumala imeline tõotus neile
võttis Iisaki sünni näol siiski kuju.
Roomlastele 4:21 on öeldud,
et Aabraham oli täiesti veendunud ja seetõttu ka uskus Jumalasse,
mis arvati talle õiguseks.
Seetõttu käivad usk ja õigus käsikäes,
sest sul on valik uskuda armu ilmutusse.
Sa ei pea mõtlema stiilis:
"Oh, kui käin lisakorra kirikus, siis ehk Jumal vastab mu palvele?"
Kuna sa elad koos Temaga, saad sa ka öelda:
"Isa, ilmuta mulle oma armu ja rahu.
Anna mulle rahu otsuse osas, mis vajab langetamist."
Kui sa selle armu ja rahu siis saad, on sinu asi reageerida sellele.
Noa ehitas laeva, Aabraham asus teele,
Mooses läks tagasi Egiptusesse,
mida ta ei uskunud end enam kunagi tegevat.
Peetrus astus paadist välja ja kõndis vee peal.
Kõik nad reageerisid Jumala kutsele, kes ütles: "Tee seda!
See on mu ilmutus ja rahu sulle."
See ongi see, mis suur usk on.
Seetõttu öeldakse ka Aabeli kohta, et tal oli palju usku,
sest ta tõi ühe ohvri.
Ta teadis ilmutuse põhjal, mida ta tooma peaks
ja ta otsustas reageerida sellele usus.
Ta tõi ohvri oma karjast ja Jumal võttis selle vastu.
Kain teadis ka, mida teha, kuid ta otsustas hüljata Jumala armu
ja tuua Talle ohvri omaenese jõust.
Me räägime täna ühe otsuse langetamisest usklikena.
Kas tahad elada oma elu nagu Kain,
kus tuled pidevalt Jumala ette omaenese jõus
ja omaenese või kellegi teise reeglite järgi?
Või tahad sa elada koos Jumalaga armus ja rahus?
Su vastus peaks olema see viimane variant,
kus su usk reageerib sellele ilmutusele,
mille Jumal on su südamesse pannud.
Sa oled seda juba teinudki!
Sa oled palunud teatud olukordade pärast.
Võib-olla töökoha või korteri pärast,
võib-olla oma ajakasutuse pärast.
Sul on võib-olla teatud päevadel 6-7 asja, mida teha
ja sul pole rahu selle kõige keskel.
Sa ärkad hommikul seetõttu rahutuna,
samas, kui sul oleks rahu 3-4 asja tegemise suhtes.
Ja sa reageerid sellele, keskendudes neile 3-4 asjale.
Alustad oma päeva ja siis juhtub üht, teist ja kolmandat,
nii et sa ei jõuagi rohkem kui vaid teha neid 3-4 asja.
Ja siis sa mõistad, et sa polekski jõudnud teha 5-7 asja,
tänu sellele, kuidas Jumal su päeva korraldas.
Siis ka mõistad, miks kogesid rahutust
kõigi 7 asja tegemise osas,
selle asemel, et teha vaid neid 3-4 asja.
Jumala arm oli see, mis ütles: "Tee vaid neid nelja asja"
ja kui sellele kuuletusid, oli see su usk ja reageering sellele.
Minuga läks nii ühel tööintervjuul,
kus omasin rahu, et see töö on minu.
Muide, seda on minuga juhtunud lausa mitu korda,
kus ma lihtsalt teadsin, et ma teadsin, et see töö on minu.
Läksin sinna kohale, kus oli veel 3-4 inimest
ja mõtlesin endamisi:
"Teil on targem koju minna, sest kahjuks te ei saa seda töökohta."
Küsimus polnud ülbuses,
vaid kindlustundes selle osas, mis mulle oli ilmutatud.
Nii et, kui räägime sellest, et usk on reageering armule,
mis on ilmutus Isast,
siis see eeldab mitte Kaini sarnast elu, mis oli jäänud kinni religiooni
ja omaenese ohvrite toomisesse.
See tähendab elada suhtes Jumalaga.
Nagu te eeldavasti teate,
siis ma juhin kodukoguduste võrgustikku,
mis kõik tugineb suhetele.
Üksteisega suheldes saate te samuti ilmutusi.
Ilmutusi üksteise suhtes, õppides üksteist tundma,
mille tulemuseks on usk.
Usk seeläbi, et me aitame üksteist, suhtleme üksteisega
ja omame lähedasi suhteid.
Sama on ka Isaga ja Jeesusega.
Omades elavat suhet nendega, on seal üks pidev suhtlemine
ja pidev ilmutus.
Sa näed iga päevaga üha enam uut.
Kõik vanad reeglid kukuvad aga ära,
sest sa elad nüüd tuginedes südame ilmutusele.
Matteuse 16:16-17 küsis Jeesus Peetruselt, kes Ta on?
Peetrus vastas: Sina oled Messias, elava Jumala Poeg”,
mispeale Jeesus vastas:
Sa oled õnnis, Siimon, Joona poeg,
sest seda ei ole sulle ilmutanud liha ja veri,
vaid minu Isa, kes on taevas."
Jeesus ütles: "Sina oled Peetrus" ehk kreeka keeles Petros
"ja sellele kaljule (kreeka k "petra") ma ehitan oma koguduse."
Kogudus on rajatud ilmutuse kaljule, mis saab alguse sellest,
et Kristus on Messias, elava Jumala Poeg.
Seega ilmutus on kogu jumalariigi võti.
Võti elamaks ja käimaks koos Jumalaga.
Seega, sa pead laskma lahti käsumeelsusest ja käskudest
ning jooksma oma Taevase Isa juurde,
võttes vastu suhte Temaga ja Jeesusega.
Ühtlasi ka öeldes: "Ma tahan Sinu rahu ja ilmutust.
Ma tahan elada koos Sinuga
ja seda, et näitaksid mulle erinevaid asju."
Ta on teinud seda kõike juba nii mitmeid kordi!
Isegi keset igasugu käske ja keelde
ning su religioosset tausta, mille keskel ehk üles kasvasid.
Isa on alati olnud olemas seal.
Nii võis su elus olla teatud väikesi hetki,
kus olid edukas oma usuelus, mõeldes: "Oi, see töötas hästi!"
Neile aegadele tagasi mõeldes sa näed,
et see oli seetõttu, et sul oli ilmutus armust
ja sa kogesid rahu.
See arm väljendubki sageli rahuna.
Nii kogesidki ilmutust, kus sul oli rahu mõne korteri-, töökoha-
või just sel ajal kooli mineku kohta.
Reageerimine sellele armule ja ilmutusele ongi usk
ja see on see, kus kõik asjad loksuvad paika.
Kui see mulle aastaid tagasi selgeks sai,
olin omadega suures puntras.
Olin 80'ndatel seotud Usu Sõna liikumisega,
mille õpetus oli: "Kuuluta see välja ja see saab sulle!"
Minu ja mu abikaasa jaoks polnud see kunagi väga vastuvõetav.
Küll aga võtsime endaga kaasa mõtte,
et tuleb usus välja astuda ja midagi teha.
Tol ajal me veel ei mõistnud, et usk on reageering armule;
et usk ja arm on omavahel seotud.
Märkasin, et kui arvasin end usus olevat
ja püüdsin panna erinevaid asju juhtuma,
siis kuulutasin muudkui:
"Jeesuse nimel ma usun, et see töökoht on minu!"
"Ma käsin Jeesuse nimel varustatusel tulla esile!"
"Ma käsin Jeesuse nimel, et mul on soosing ülemuse silmis."
"Ma kuulutan Jeesuse nimel selle töö enda omaks!"
Kuid need asjad ei toiminud kunagi.
Arvasin, et uskumine tähendab üht pidevat võitlust;
üht pidevat kinni haaramist millestki ja pidevat tegutsemist.
Siis aga hakkasin uurima Jumala Sõna
ja Jumal ise kõnetas mind,
öeldes, et arm on ilmutus Isast ja Tema tahtest.
Nii hakkasin nägema armu ja usku ühel hoopis uuel moel.
Mõistsin, et minu asi pole minna välja kui mingi sõltumatu agendina,
kes kuulutab usus välja ühte, teist ja kolmandat.
Minu asi on elada ja käia koos Jumalaga,
tajumaks ära, kuhu ja kuidas Ta arm mind juhib.
Minu reageering sellele kõigele on aga usk.
See muutis kogu mu elu.
Minust sai mittereligioosne inimene, kes elab ja käib koos Jumalaga.
Seda ka tänu sellele, et hakkasin jälgima end.
Kui mul tekkis kiusatus minna kolmapäeva-õhtusele teenistusele
vaid mõne pakilise palvesoovi tõttu, millele Jumala vastust vajasin
ja seetõttu, et tahtsin sellega Jumalale muljet avaldada,
siis püüdsin häälestada oma südame õigele lainele.
Ma läksin ikka sellele teenistusele, kuid samas parandasin meelt, öeldes:
"Isa, ma ei taha olla nagu Kain, kes tuleb Su ette omaenese jõus.
Ma ei taha tulla vaid seetõttu, et Sinult midagi vajan
või seetõttu, et Sina seda mu käest nõuaks.
Tahan tulla õige südamehoiakuga."
Nii et ma parandasin meelt ja sain täiega õnnistatud.
Mu süda oli täis rahu ja ilmutust.
Samas pidin keset taolist eluviisi mitmeid kordi peatuma.
Oli aeg, kus me uskusime,
et Jumalapoolne sajakordne taastamine
on seotud finantsidega.
Nii mõtlesime palgapäeval,
et Jumal annab meile samas summas sajakordselt tagasi.
Kuniks kord ühel päeval mu naine ütles: "Midagi on valesti.
Me andsime kord Jumalale armastavast südamest,
aga nüüd on see muutunud kui mingiks hasartmänguks,
kus me paneme mingi summa sisse ja loodame sealt peavõitu."
Nii et me parandasime meelt ja lõpetasime selle.
Mu lootus kogu selle teema lõpuks on,
et sa näeksid, et arm on ilmutus Isast või Tema tahtest.
Et võiksid olla nagu Noa, Aabraham, Mooses, Peetrus ja ka Jeesus ise,
kes elasid koos Jumalaga ja said Temalt ilmutuse,
millele nad ka reageerisid.
See reageering ongi meie usk.
Isa, ma palun Sind Jeesuse nimel,
et see jagatud tarkus puudutaks igat üht isiklikult;
et see puudutaks igaühe südant.
Aitäh, et teed seda, Isa. Jeesuse nimel, aamen.
Soovides toetada TV7 tööd, helista 900 1777 (kõne hind 7 eur'i),
või leia meie pangarekvisiidid TV7 kodulehelt www.tv7.ee Täname!
Tõlge: Anne-Ly Raukas