Uudet ajatukset ja tavat
Hei ja tervetuloa! Olen John Fenn. Tämä on kolmas osa.
Aion puhua tänään vanhoista tavoista ja ajatuksista irtipääsemisestä.
Puhun uusista ajatusmalleista. Tämä on jatkoa edellisille jaksoille.
Sarja käsittelee elämän muuttamista. Ajatusten, maailman muuttamista.
Olen siis John Fenn, supernaturalhousechurch.org
Olen täällä, koska rakastan Suomen kansaa.
On ihanaa käydä täällä. Rakastan TV7-työtä.
On etuoikeus puhua teille tänään, samoin Ruotsiin, Viroon ja muualle.
Tämä on etuoikeus.
Jatkan siitä, mihin viimeksi jäimme.
Jaksossa 1 puhuin siitä, -
että Kristus meissä on kuin korkillinen limupullo.
Sisällämme on kuplia ja poreita, energiaa ja elämää, -
koska Kristus, Pyhä Henki, on meissä. Mutta ajatuksemme ovat kuin korkki.
Ajatuksemme täyttyvät hylkäämisellä, itseinholla ja muulla sellaisella.
Ne ovat lannistavia ja masentavia ajatuksia.
Ne ovat kuin korkki, joka estää Jumalan elämää virtaamasta ulos.
Viimeksi puhuin siitä, miten Paavali kehotti Room. 12:2:ssa -
muuttumaan, käymään metamorfoosin mielen uudistuksen kautta.
Se tarkoittaa, että sinun täytyy tehdä se. Meidän täytyy käydä läpi muutos.
Vain me pystymme siihen. Jumala on suunnitellut sen sellaiseksi syystä.
Haluaisimme olla laiskoja. "Jumala, muuta minut pikakosketuksella.
Ota pois vanhat ajatukset kerralla."
Herralla on varmasti monia syitä olla tekemättä sitä, mutta osa siitä on,
että meidän täytyy oppia armosta, jossa vaellamme, -
ja elämästä, jonka Hän on antanut. Siitä voi oppia parhaiten -
juuri voittamalla sen avulla vanhat, jumalattomat tavat ja ajatukset.
Hän on suunnitellut sen niin. Vaikka vanhurskaus tulee uskosta, -
vanhurskaus tulee osoittaa todeksi suhteessa.
Vanhurskauden tulee virrata meistä ihmissuhteisiimme ja maailmaamme.
Olisihan kiva, jos vanhurskaus voisi vaikuttaa henkeen, sieluun ja kehoon,
niin että ne kaikki kolme voisivat pelastua kerralla.
Mutta Hän on määrännyt, että elämä virtaa hengestämme -
ja muuttaa sielumme, ajattelumme, tunteemme.
Sitten se virtaa ruumiiseemme, jotta voimme elää terveellisesti.
Jeesus sanoi jotain samankaltaista Joh. 7:37―38:ssa.
Hän sanoi, että jos joku uskoo Häneen, tulkoon Hänen luokseen, -
ja hänen sisimmästään juoksevat elävän veden virrat.
Siitä puhumme. Miten saan elävän veden virrat ja Pyhän Hengen elämän-
virtaamaan mieleni kautta maailmaan: kehooni ja maailmaani.
Korostin viime jaksossa, että se on meidän tehtävämme.
Meidän täytyy ottaa siitä vastuu. Taistella noita ajatuksia vastaan.
Se on kovaa työtä.
Lupasin kertoa ilmestyksestä, jonka sain Herralta, -
ja omasta kamppailustani, miten onnistua siinä käytännössä.
Käytännön perusta on tämä.
Kun olin teini-ikäinen tai vähän yli kaksikymppinen, -
minulle saattoi yhä tulla ajatuksia, kuten: "Tämä ei ikinä toimi minulla."
Minun piti tunnistaa se ajatukseksi, joka tuli viholliselta.
Minun piti vastata siihen: "Voin tehdä kaiken Kristuksessa, joka vahvistaa."
Tunsin jo Raamatun. Tiesin, että Kristus oli minussa.
Vaelsin Herran kanssa. Tiesin sen. Ja tunsin Raamatun.
Mieleen saattoi tulla kummallisia ajatuksia, -
kuten: "Ehkä saat työpaikan, mutta saat potkut hetimiten."
Useimmilla yrityksillä on koeaika, kolme tai neljä kuukautta.
Niin on ainakin Amerikassa, jossa olen varttunut.
Vaikka olisi työsopimus, työnantaja voi päästä siitä eroon.
Sitä saa työpaikan, ja sitten tulee ajatus: -
"Sinut varmasti potkaistaan pellolle ekan viikon jälkeen.
Sinusta ei pidetä. Et saa ystäviä."
Tällaisia ajatuksia tulee. Niihin pitää vastata.
Ajattelin hetken: "Ehkä saan potkut."
Sitten vastasin siihen. En torjunut ajatusta vaan ajattelin: -
"Vaikka saisinkin potkut, Jumala antaa jotain muuta.
Hän pitää aina huolen."
2. Piet. 1:3―4 sanoo, että kaikki, mikä elämään ja jumalisuuteen tarvitaan, -
on lahjoitettu meille hänen tuntemisensa kautta, -
joka on kutsunut meidät kirkkaudellaan ja täydellisyydellään.
Sanon siis: "Minulle on annettu kaikki, mikä tarvitaan elämään, -
joten vaikka saisin potkut, Jumala antaa jotain muuta."
Vastasin ajatuksiin, mutta mietin niitä ensin. Aluksi oli tosi turhauttavaa, -
että jäin vatvomaan niitä ajatuksia. Aina tuli uusi ajatus toisen perään.
Näin saattoi kulua tunti tai useita minuutteja.
Sitten muistin: "Voi, minun ei pitäisi tehdä näin."
Sitten vastasin ajatuksiin: "Ehei!"
Sillä mitä jos saat potkut ensimmäisen viikon jälkeen?
"Miten sitten maksan vuokran seuraavalla viikolla?
Milloin palkka tulee tilille? Voi ei, minulla on vain puolet vuokrasta.
Mistä saan rahat autolainaan?" Näin ajatukset laukkaavat.
Täytyy peruuttaa. "Ei, lopeta!"
"Jumala täyttää rikkautensa mukaan kaikki tarpeenne kirkkaudessa."
Fil. 4:19.
Hän täyttää kaikki tarpeemme. Noihin ajatuksiin pitää vastata.
Eräs ystäväni kamppaili päällekäyvien ajatusten kanssa.
Päällekäyvä ajatus on aggressiivinen, -
joka tunkeutuu normaalia ajatuselämää pitkin.
Sitä esimerkiksi ajaa autolla. Tie kaartuu näin.
Sitä ajattelee: "Mitä jos ajaisin suoraan? Selviäisinkö hengissä?
Jos ajaisin pöpelikköön? Laukeaisiko turvatyyny?
Pitäisikö minun kyyristyä?
Kauankohan kestäisi, ennen kuin minut löydettäisiin?
Onkohan autossa huopaa ja vettä?
Selviytyisinkö pari yötä, jos ajaisin metsään?"
Sitä alkaa vatvoa tällaisia ajatuksia.
Ystäväni kamppaili vuosia tämän kanssa.
Se vain paheni vuosien myötä. Hän meni naimisiin ja sai lapsia.
Hän ajatteli: "Mitä jos kuolen? Miten vaimo pärjäisi?
Hän saisi vakuutuksesta jotain. Minne hän muuttaisi?
Talo on kunnossa. Hänen pitäisi muuttaa pienempään."
Ystävälläni on hyvä ammatti johtoportaassa.
Hänellä on useita alaisia.
Tämä vatvominen saattoi alkaa hänen päässään kesken työpäivän.
Nämä ovat aggressiivisia, päällekäyviä ajatuksia.
Se johtaa ajatuksesta toiseen.
Siihen auttoi eräs konkreettinen keino. Autoin häntä kaksi vuotta.
Myös vaimo ja monet muut auttoivat häntä, en ainoastaan minä.
Me söimme yhdessä monta kertaa. Keskustelimme puhelimessa.
Käsittelimme asiaa paljon.
Hän opetteli, miten katkaista vatvominen alkuunsa.
Hän opetteli tunnistamaan sen -
ja vastaamaan siihen heti kumoamalla ajatukset.
Hän ajatteli: "Mitä jos ajaisin metsään? Jäisinkö henkiin?"
Hän kumosi ajatuksen: "Ei! Herra siunaa minua pitkällä elämällä.
Hän osoittaa minulle pelastuksensa. Olen aviomies ja isä.
Lapseni tarvitsevat minua." Näin hän vastasi siihen. Aluksi se oli vaikeaa.
Hän ehti ajatella jo 3―5 ajatusta, -
ennen kuin hän tunnisti, ettei ajatus ollut Jumalasta.
Se on käytännön keino.
Se on aluksi vaikeaa, sillä se pitää ensin tunnistaa.
Ei saa olla ankara itselleen eikä lannistaa itseään.
"Voi ei. Ajattelin puoli päivää masennusta.
Ajattelin puoli päivää sitä, etten jaksa nousta enkä pääse käyntiin.
Ajattelin puoli päivää, että minun pitää päättää elämäni."
Ei pidä laittaa vielä lisätaakkaa morkkaamalla itseään.
Pitää vain tunnistaa, missä on juuri nyt, ja ottaa seuraava askel.
"Ei. Nuhtelen masennuksen henkeä. En anna sille periksi. Isä, auta!"
Heti kun sanoudut irti valheesta, -
Isä vahvistaa, että olet linjassa Hänen elämänsä, pelastuksensa, -
vapautumisensa ja eheytymisensä kanssa.
Viimeksi sanoin, että täytyy irrottautua valheesta, jotta voi uskoa totuuden.
Ei voi pitää kiinni sekä valheesta että totuudesta. Silloin on kurja.
Jaak. 1 sanoo, että älköön epäilevä uskoko saavansa mitään Herralta.
Jos horjuu kahtaalle, ei saa mitään keneltäkään, koska ei osaa päättää.
Kannattaa heti sanoutua irti valheen uskomisesta, -
silloinkin kun se tuntuu tutulta. "Joka vuosi masennun joulu―helmikuussa."
Se voi tulla sykleittäin.
Se pitää katkaista sanomalla: "Tänä vuonna en vajoa siihen.
Tänä vuonna ajattelen terveemmin.
Ympäröin itseni raamatunjakeilla ja ylistysmusiikilla."
Seuraavaksi kerron ilmestyksestäni ja sitten yksilökohtaisista eroista.
Eräänä iltana rukoilin, ja yhtäkkiä olin hengessä.
Herra seisoi edessäni.
Herra on ilmestyillyt minulle.
Näin Hänet ensikerran huhtikuussa 1986.
Hän opetti minua ensikerran 1.10.1986. Kerron siitä kirjassani, -
"Pursuing the Seasons of God" (Jumalan kausien tavoittelu).
Hän opetti 1.10.1986, miten kuulla Isän ääni.
Herra on ilmestyillyt minulle ja opettanut asioista siitä asti.
Tässä ilmestyksessä Hän opetti, miten demonit toimivat ihmisessä.
Demonien maailma on olemassa.
mutta kun uudistamme mieltämme ja käymme metamorfoosia, -
se on meidän metamorfoosimme. Siitä ei voi syyttää paholaista.
Ei voi sanoa: "Kaikki olisi hyvin, jos pääsisin eroon paholaisesta."
Paholainen tulee vain vahvistaakseen jotain olemassaolevaa, -
täydentämään jotain, viekoittelemaan.
Mutta väärät ajatukset ovat meidän.
Kun seisomme Herran edessä, emme voi sanoa: -
"Paholainen sai minut tekemään sen."
Kun seisomme Herran edessä, kyse on meistä, meidän ajatuksistamme, -
vaelluksestamme, elämästämme Hänessä. Vastuu on meidän.
Unohda paholainen hetkeksi.
Se pääsee sisään vain, kun mässäilemme tietyillä ajatuksilla.
Jos katkaisemme yhteisymmärryksen, -
suljemme paholaisen ja demonit ulkopuolelle. Emme usko valheeseen.
Torjuakseni valheen minun täytyi käydä läpi eräs prosessi.
Sanoin: "Elämässäni ei ole tarkoitusta. En ole kyllin hyvä Jumalalle."
Torjuin ja katkaisin sen. "Ei. Jumalalla on tarkoitus. 2. Tim. 1:9. sanoo, -
että Jumala antoi minulle tarkoituksen jo ennen maailman luomista, -
oman aivoituksensa ja armon mukaan.
Kun torjuin ajatukset ja tulin yhteisymmärrykseen, -
Jumalan maailma alkoi avautua.
Rukoilin ja ylistin siis eräänä iltana. Yhtäkkiä Herra seisoi edessäni.
Fyysisesti olin polvillani ja ylistin itsekseni, -
yhtäkkiä olin hengessä, ja Jeesus ja minä seisoimme.
Meidän edessämme seisoi mies noin 10―12 metrin päässä.
Hän seisoi ikään kuin valokuplan sisällä. Häntä ympäröi valo.
En ole varma, tiesikökään hän edes olevansa valossa.
Muistan ajatelleeni Ef. 5:8:aa, jaetta, jonka luin viimeksi.
Siinä sanotaan, että ennen olitte pimeys mutta nyt olette valkeus.
Hengessä kristitty näyttää valkeudelta, valkeuden olennolta.
Valo luultavasti tulee osittain uskos- tamme tai uskonvaelluksestamme.
Kuten mikä tahansa valo, se loistaa ympäristöön.
Henkilö siis seisoi edessämme. Hänestä loisti valo yltympäriinsä.
Vaikka hän seisoi, ei ollut lattiaa, seiniä eikä kattoa.
Siellä olimme vain Herra ja minä.
Valo tuli meistä 1―2 metrin päähän edessämme.
Katselin sitä etäältä. Tarkkailin tätä miespuolista henkilöä.
Jeesus ja minä kävelimme sen ympäri. Hän sanoi: -
"Huomaatko, miten hän on valon peittämä. Hän on valkeuden olento.
Hän on täysin kääriytynyt valoon, koska hän on valkeus."
Herra ja minä olimme 1―2 metrin päässä valosta. Katselimme sitä.
Sitten näimme demonin lähestyvän.
Demoni oli 20―30 senttimetriä pitkä.
Se muistutti pientä apinaa.
Se oli kuin pikkupiru tai peikko.
Se kulkee hahmon ympäri. Koska lattiaa ei ole, -
se pystyy kiertämään hänet.
Kuiskasin Herralle. Demoni katseli valopiirissä olevaa miestä.
Demoni ei nähnyt minua. Mies vain seisoi siinä -
tietämättä olevansa Herran opetusesimerkki.
Demoni kulki ympäriinsä. Kuiskasin Herralle: "Mitä se tekee?"
Herra sanoi: "Se etsii aukkoa. On jaksoja, jolloin mies vaeltaa kanssani.
Mutta hänellä on synti, jota hän kestitsee parin viikon välein.
Hän ajattelee ajatuksia tästä synnistä, ja hän suojelee sitä.
Nyt hän on valopiiri, mutta kun hän alkaa ajatella tätä syntiä, -
demoni etsii aukkoa."
Demoni oli tarkkaillut häntä ja nähnyt, että tämä kaava toistuu.
Demoni kiersi häntä. Pian näin, että miehen aivoissa ajatukset kääntyivät -
kohti tätä syntiä. Sen ei ole nyt väliä, mikä synti se oli.
Näin valopiirissä aukon. Se näytti piirakanpalalta.
Se avautui piirin ulkopuolelle. Aukko oli ahtaampi lähellä miestä.
Lähellä miestä aukko oli todella ahdas.
Se leveni mentäessä kohti piirin ulkokehää.
Demoni näki tuon kiilamaisen aukon valopiirissä.
Jeesus sanoi: "Katso. Mies ajatteli ajatuksen.
Nyt demoni lyöttäytyy ajatukseen."
Demoni astui lähemmäs. Koska se oli pieni, -
aluksi se pystyi vain kävelemään aukkoon.
En osaa kuvailla, miten se käveli sinne, -
koska ei ollut lattiaa. Se vain käveli.
Meistä näyttäisi, että se kulki ilmassa, mutta hän käveli jonkin päällä.
Se meni aina vain lähemmäs miestä.
Valo oli sen molemmin puolin. Se kääntyi sivuttain -
ja hivuttautui lähemmäs. Se ei halunnut koskettaa valoa.
Loppuvaiheessa, kun se oli aivan lähellä miestä, -
demoni hyppäsi miehen olkapäälle.
Sitten se alkoi puhua miehelle houkutellen tätä.
Miehen piti käsitellä himo sisällään, ja demoni kuiskutteli houkutuksia.
Opetan teille, mitä Herra opetti minulle ilmestyksessä.
Miehen piti karistaa usko valheeseen.
Se oli muutakin kuin vain kiusauksen torjumista.
Hänen piti kohdata tosiasia, että hän piti tuosta synnistä. Se tuntui hyvältä.
Tahdon kertoa eräästä tietystä osa-alueesta tässä jaksossa 3.
Se on se, että jokaisella ihmisellä -
on rakenteellisesti heikkous tai heikkouksia, -
joihin he ovat taipuvaisia, vain koska kehomme ovat maasta.
Minulle uhkapeli rahasta -
ei ole ikinä ollut kiusaus. Ei ikinä.
Tupakka ei ole ikinä ollut minulle kiusaus. Huumeet, ei ikinä.
En ole ikinä polttanut savukettakaan. Se ei ole kiusaus eikä mikään.
Saatana ei edes yritä. Kehoni ei koukutu sellaisista asioista.
Niissä ei ole mitään koukuttavaa.
Mutta isoisäni isän puolelta tykkäsi viinistä. Hän oli alkoholisti.
Hän teki itsemurhan, kun olin pieni.
Huomasin varhain teini-iässä, kun muut nuoret ryyppäsivät, -
että jollain lailla minulla oli kyky -
tai jokin tietous, että minun piti pysyä loitolla viinistä, -
koska minustakin voisi tulla juoppo kuin isoisästäni. Viiniriippuvainen.
Minusta voisi tulla sellainen.
Tunnistin sen varhain kristittynä. En juo alkoholia.
Se ei ole ikinä ollut osa elämäämme. Vaimollani oli alkoholistivanhemmat.
Sovimme, ettei kotonamme juotaisi.
Mutta luonnostani, ellen tuntisi Herraa, -
olisin joko snobistinen viinintuntija tai juoppo.
Uhkapeli, tupakointi ja päihteet eivät ikinä ole aiheuttaneet kiusausta.
Kehostani vain tiesin, että minusta olisi voinut tulla alkoholisti -
kuten isoisästäni. Minä pysäytin sen.
Samalla tavalla miehet isäni puolelta ovat aina pettäneet vaimoaan.
Panin sille pisteen, kun synnyin uudesti ja tiesin meneväni naimisiin.
Olin silloin 20, vaimoni 19. Olemme olleet naimisissa siitä asti.
Siitä on nyt yli 37 vuotta.
Sitä ennen seurustelimme neljä vuotta.
Olemme tunteneet yli 41 vuotta. Tiesimme toisemme jo lapsina.
Muistan, kun tiesin meneväni naimisiin hänen kanssaan, sanoin: -
"Saatana, Jeesuksen nimessä, henget pois! En ole uskoton enkä juoppo.
En tee sitä, mitä isäni teki. Piirrän tähän rajan. En lankea siihen."
Meillä jokaisella on luonnollisia heikkouksia.
Kerron elämästäni, koska tiedän, että jokaisella katsojalla -
on elämässä asioita, jotka eivät ole heidän omaa syytään.
Se voi johtua geeneistä, ympäristöstä, kulttuurista, jossa kasvoi, tai muusta.
Jokaisella on luonnollisia taipumuksia, vain koska olemme maasta.
Hengen ihminen on uudestisyntynyt. Mieli oppii Jumalan teitä ja aatoksia.
Mutta kehomme ja kokemuksemme ovat sellaiset, -
että tietyt kiusaukset ovat ainut- laatuisia meille. Ne ovat heikkouksia.
Oikea tapa on katkaista ne alkuunsa.
Sanot: "Minulle tulee masennus tiettynä vuodenaikana. On aina tullut."
Mutta se vaatii työtä.
Sinussa on Jumalan elämä, elävän veden virrat, valmiina vuotamaan.
Mutta ensin pitää tunnustaa, pidätkö siitä synnistä.
Jos joku on kiinni synnissä ja väärissä ajatuksissa, -
hänen täytyy ymmärtää ja kohdata se tosiasia, -
että hän saattaa pitää synnistä ja ajatuksista, vaikka hän vihaa niitä.
Siihen liittyy mukavuuttakin.
Kun olin teini-ikäinen, sairastuin aina tammi―helmikuussa.
Se voi olla keuhkokuume tai flunssa.
Ajattelin: "Taas se tulee. Joudun olemaan poissa koulusta."
Siitä tuli miltei mukavaa: -
"Saan olla poissa koulusta, koska tulen olemaan sairas."
Sitä miettii kalenteria. "Mitä kokeita tulee silloin, kun olen sairas?"
Alkaa tehdä suunnitelmia. Jos se on kaavamaista, siinä on mukavuuttakin.
Tuo kaavamaisuus pitää pysäyttää. Täytyy selvittää, pitääkö synnistä.
Jos pitää, täytyy sanoa: "En oikeasti pidä siitä."
Täytyy sanoa itselleen: "En halua tätä. Lihani saattaa haluta, -
mutta haluan Jumalan hengen minussa voittavan lihan.
En aio pitää tästä. Torjun sen. Tiedän, ettei se ole terveellistä.
Vihaan sitä, vaikka onkin tuttua ja turvallista, -
että masennun tai sairastun joka talvi, -
tai mikä se tapa tai synti sitten onkaan.
On viha―rakkaus. Täytyy päättää: olen väsynyt olemaan rakastunut tähän -
ja haluan vihata sitä ja päästä siitä eroon kerta kaikkiaan.
Täytyy saada se ymmärrys: "Minä en ole sellainen."
Puhun monille miehille, joiden ongelma on pornografia, -
ja naisille, joiden ongelma on fantasiointi.
Vaimoni on opettanut heille itsekuvasta ja muusta.
Tulee hetki, jolloin pitää sanoa: "Minä en ole enää tuollainen."
Muistan erään miehen, joka oli ammattivaras.
Hän pystyi murtamaan minkä tahansa lukon ja varastaa liikkeestä tavaraa.
Synnyttyään uudesti hän ymmärsi asian. Hän koki kiusausta -
palata entiseen elämäntapaansa. Hän sanoi: "Se en ole enää minä."
Niin synnin kanssa pitää tehdä.
Täytyy kohdata se asia, että keho saattaa pitää synnistä.
Saan siitä helpotusta tai turvaa. Se vie ajatukset muualle.
Se täytyy kohdata.
Kun sen kohtaa, -
valheen torjuminen on paljon helpompaa.
Vaikka en pitänyt itsestäni, -
en pitänyt siitä, etten pitänyt itsestäni.
Minä siis vihasin ajatusta, että vihasin itseäni.
Vihasin ajatusta, että vihasin itseäni.
Kaipaus vapautua väärästä ajatuksesta oli suurempi -
kuin tuttu ja turvallinen tunne, joka asiaan liittyi.
Sanoin: "Torjun sen. Jumalan maailma on parempi, suurempi -
ja rauhantäyteisempi." Tiesin, että se rauha, -
jota koin ajatellessani Jumalan asioita ja ylistäessäni, -
oli paljon suurempi kuin mikään, mitä koin synnin ja väärien ajatusten kautta
Päätän tämän jakson tähän ajatukseen.
Ensi kerralla puhun voitossa vaelta- misesta ja toisesta ilmestyksestä.
Sitä tajuaa, että Jumalan läsnäoloa rakastaa paljon enemmän -
kuin tutulla alueella olemista.
Se täytyy pitää mielessä. "Haluan Herran läsnäoloa.
Isä, pyydän Jeesuksen nimessä, että kohtaat kaikkia, missä he ovatkin.
Vaikuta niin, että he kaipaavat läsnäoloasi -
enemmän kuin synnissä ja tuttuudessa olemista.
Jeesuksen nimessä, kosketa heitä, Isä. Anna heidän tuntea Henkesi.
Hei! Olen John Fenn. On etuoikeus tulla luoksenne Taivas TV7:n kautta.
Olen tuntenut kanavan vuosia. Olemme lujittaneet työyhteyttämme.
Olen ylpeä siitä, miten TV7 tuo pelastusta ja parantumista Suomeen, -
Ruotsiin, Viroon ja kaikkialle.
Jos minun tavoin rakastat TV7:ää ja haluat tavoittaa ihmisiä kaikkialla, -
soita TV7:n tukipuhelimeen -
tai anna lahjoitus tilille, niin voit olla mukana siunaamassa TV7:ää.
Kiitos, että yhdessä kanssani siunaat tätä upeaa työtä. Jumalan siunausta!
Suomennos: Marianne Tenetz