Mielen taistelukenttä
Hei ja tervetuloa! Olen John Fenn.
Tämä on toinen osa sarjasta, joka käsittelee aiheita "Kristus sinussa", -
Kuinka muutat elämäsi ja maailmasi.
Oletan, että näit jakson 1.
Ellet nähnyt sitä, katso se arkistosta. Löydät sen sieltä.
Olen kiitollinen, kun saan olla TV7:llä ja käydä Suomessa joka vuosi.
Tiedän, että tämä sanoma menee koko maailmaan: Ruotsiin, Viroon -
ja kaikkialle maailmaan. Mikä etuoikeus!
Tämä on jakso 2.
Tahdon kertoa yliluonnollisista asioista, jotka muuttivat ajatteluani -
ei vain lukemalla Sanaa vaan tuntemalla Sanan.
Herra teki sydämessäni ja elämässäni asioita muuttaakseen ajatteluani.
Halusin teini-ikäisenä erästä asiaa.
Muistanet viime jaksosta, että isäni sanoi: -
"Otan eron äidistä ja teistä lapsista.
Saatte unohtaa pelit, synttärit, lomat ja muut."
Tuo hylkääminen vaikutti siihen, minkä arvoisena pidin itseäni, -
miten näin itseni ja mitä ajattelin itsestäni. Ajattelin, etten menestyisi.
Ajattelin niin koko teini-ikäni.
Mutta aloin lukea Sanaa. Se ei tullut saarnoista.
Aloin nähdä itse Raamatusta, miten Kristuksen salaisuus minussa -
on kirkkauden toivo. Olin vanhurskau- tettu uskosta, Room. 5:1―2.
Minulla oli rauha Jumalan kanssa. Sitä halusin. Etsin isää.
Kun isä lähti, etsin isää.
Koska se oli sydämelläni, se tarkoitti, -
että mitä ikinä kokeilin, ei tuonut tyydytystä.
Kokeilin sukeltamista ja lentämistä. Kokeilin monia eri asioita.
Kun mietin taaksepäin, yritin täyttää elämäni tyhjyyttä.
Vaikka olin kristitty, yritin löytää elämäntarkoituksen.
Yritin löytää jotakin, josta voin olla varma, että se miellyttää Isä-Jumalaa.
Jotta voisin olla varma, että miellytän Isä-Jumalaa.
Oli käynnissä taistelu, jossa toisella puolella olivat lukemani jakeet.
Että Hän on siunannut minua taivaallisissa.
Että Isä-Jumala otti minut lapsekseen Jeesuksen kautta, Ef. 1:1―5.
Ef. 2:6, Hän asetti minut taivaallisiin Kristuksessa.
Aloin nähdä armon olevan sitä, että Hän rakasti minua niin.
Sillä ei ollut mitään tekemistä omien tekojeni tai isän tekojen, -
ympäristön, kulttuurin tai sään kanssa.
Mitä ikinä olikin meneillään, Isä-Jumala rakasti minua silti.
Hän valitsi minut ja otti omakseen. Aloin ymmärtää sitä.
Tahdon tänään puhua siitä, miten voittaa taistelun mielestä.
Jakso 2 käsittelee sitä, miten ajatella uusia ajatuksia ja voittaa vanhat.
Room. 12:1―2 kertoo ainoan tavan, miten voimme voittaa asioita.
Halusin Jumalan vain koskettavan minua ja poistavan kaikki kerralla.
Halusin Hänen koskettavan sormellaan päälakeani, -
niin että kaikki pahat ajatukset, itseinho ja hylkääminen kaikkoaisivat.
Syyllisyys, jota olin kokenut äidin ja isän erosta lapsesta asti, kaikkoaisi.
Halusin Hänen koskettavan päätäni ja sanovan: "Kaikki on poissa."
Tapaan nykyään monia samanlaisia.
Ei väliä, mikä kansa tai miten he varttuivat.
He haluavat, että Jumala koskettaisi ja ottaisi pois kivun ja muistot.
Että Hän ottaisi pois itseinhon -
ja sen tunteen, että suorittaa vain pakollisia kuvioita.
Onko sinusta tuntunut siltä tai tuntuuko siltä kenties nyt?
Kävelet kuin juoksumatolla. Hymyilet, vilkutat ja teet, mitä täytyy tehdä, -
mutta sydämessäsi tuntuu, että suoritat vain pakollisia kuvioita.
"Tahdon Jumalan muuttavan minut kertakosketuksella." Sitä ei tullut.
Mutta sain raamatunkohtia, -
jotka minun piti vähitellen uskoa. Ne alkoivat vaikuttaa ajatteluuni.
Haluan kertoa tämän. Ja olen kuullut monia todistuksia kaltaisiltani, -
jotka ovat voittaneet itseinhon, masennuksen ja itsemurhan ajatukset.
Ajatukset, ettei menestyisi. Ettei ikinä tuntisi Jumalan tahtoa.
Heidän, kuten minunkin, piti tehdä se itse.
Ei ollut pikakorjausta eikä Herran kosketusta.
Älä ymmärrä väärin. Oli aikoja, jolloin Herra kosketti meitä.
Hän paljasti jotakin tai teki jotakin.
Mutta se oli vain apua matkalla.
Ihmisen itse piti tehdä se työ. Minun piti tehdä työt.
Jaksosta 1 muistanet: Kristus asuu minussa, Kol. 1:26―27.
Salaisuus oli ollut kätkettynä ikuisista ajoista polvesta polveen, -
mutta nyt paljastettiin, että pakanat voivat päästä liittoon Jumalan kanssa.
Ja tuo salaisuus on Kristus teissä, kirkkauden toivo.
Se on ihmeellinen ilmestys.
Tajusin, etten voinut teoillani lisätä mitään siihen, että Kristus on minussa.
En voinut paastota kyllin. Montako päivää pitäisi paastota -
lisätäkseen jotakin siihen, että Kristus on minussa?
Jeesus meni ristille, nousi kuolleista ja nousi taivaaseen.
Voinko teoillani lisätä siihen jotain? Onko jokin harjoitus, -
jokin hengellinen tunnustus?
Onko jokin paasto tai avainrukous?
Entä jokin konferenssi? Kenties jokin vapautus.
Ehkä se, että oppisin vastaanottamaan avoimen taivaan.
Ehkä paasto ja rukous. Ehkä sisäinen eheytyminen.
Voinko lisätä jotain siihen, että Kristus on minussa? En.
Minun piti ymmärtää, etten voi tehdä mitään, -
mikä olisi suurempi kuin Kristus minussa, kirkkauden toivo.
Luin viimeksi 1. Kor. 3:n ja 1. Kor. 6:n: -
Ruumis on Pyhän Hengen temppeli. Pyhä Henki asuu minussa.
Voisiko siihen lisätä jotain?
Myönsin, ettei siihen voi enää lisätä mitään. Lakkaa siis yrittämästä.
Et paastoa saadaksesi Jumalaa toimimaan, vaan muuttaaksesi itsesi.
Paastoat hiljentääksesi vatsan murinan ja muun.
Sen sijaan että söisit aterian, rukoilet, keskityt Herraan ja ylistät.
Valmistaudut vastaanottamaan Häneltä, -
mutta Hän on jo tehnyt kaiken aikomansa, sillä Kristus on sinussa.
Tiedän, että Hän koskettaa meitä ja puhuu meille päivittäin, -
mutta minun piti ymmärtää, etten voi tehdä mitään -
lisätäkseni siihen, että Kristus on minussa, kirkkauden toivo.
Ymmärsin, että Room. 5:1―2 on totta.
Olen vanhurskautettu uskossa, ja minulla on rauha Jumalan kanssa.
Ja olen nyt armossa.
Kaikki tulee Häneltä. Hän rakastaa meitä. Sitä ei voi muuttaa teoilla.
Room. 12:1―2: -
"Niin minä Jumalan armahtavan laupeuden kautta kehoitan teitä, -
veljet, antamaan ruumiinne eläväksi, pyhäksi, Jumalalle otolliseksi uhriksi;
tämä on teidän järjellinen jumalanpalveluksenne."
Tämä on avain: "Älkääkä mukautuko tämän maailmanajan mukaan, -
vaan muuttukaa mielenne uudistuksen kautta, -
tutkiaksenne, mikä on Jumalan tahto, mikä hyvää ja otollista ja täydellistä."
Jos haluaa muuttaa elämänsä, -
täytyy muuttua mielen uudistuksen kautta.
Muuttua-sana kreikaksi on metamorfo.
Suomeksi se on metamorfoosi.
Se tarkoittaa kaikissa kielissä samaa.
Se on prosessi, jossa toukka -
rakentaa kotelon ja muuttuu perhoseksi.
Metamorfoosi. Se tarkoittaa samaa kreikassakin.
Se tarkoittaa muutosta ihmisestä toiseksi.
Rumasta toukasta tulee kaunis perhonen.
Paavali käyttää sitä: "Muuttukaa mielenne uudistuksen kautta".
Käykää metamorfoosi uudistamalla mielenne. Sitten voitte tutkia, -
mikä on Jumalan tahto, mikä hyvää, otollista ja täydellistä. Se on prosessi
Ei ollut pikakorjausta. En tiedä ketään, -
joka olisi saanut kosketuksen ja alkanut hetkessä ajatella eri tavalla.
On monia todistuksia addikteista, jotka vapautuivat ihmeellisesti.
Monet ovat parantuneet ihmeellisesti. Herra tekee sellaista.
Mutta puhun syvistä ajatus- prosesseista. Mitä ajattelee itsestään.
Miten arvostaa itseään. Tai ― inhoaa itseään.
Viimeksi kerroin naisesta, joka oli yrittänyt itsemurhaa.
Herra näytti minulle, että äiti oli sanonut: "Sinusta ei ole mihinkään.
Et ole nätti etkä fiksu."
Herra kosketti häntä ja vapautti demoneista, jotka vaikuttivat häneen.
Demonit pääsivät sisään, koska hän ajatteli: "Minusta ei ole mihinkään.
Äiti on oikeassa. En ole nätti enkä fiksu. Minusta ei ikinä tule mitään.
En ikinä menesty."
Nuo ajatukset kasaantuivat.
Nainen kuuli sanan ja tuli juttusilleni seuraavalla viikolla.
"En ole kokenut kiusausta tappaa itseäni. Katso ranteitani."
Niissä ei ollut arpia. Hänellä ei ollut ollut niitä ajatuksia.
Ohjasin hänet juuri samojen raamatunpaikkojen ääreen.
Ajattelemaan uusia ajatuksia. Ettei riitä pelkkä vapautuminen demoneista,
jotka kuiskuttelivat hänelle: "Tee itsemurha tänä iltana.
Viillä ranteesi auki tänä iltana."
Hänen piti korvata ajatukset, jotka olivat seuranneet häntä lapsuudesta.
Hänen piti tehdä työ ja ajatella Jumalan ajatuksia.
Olen johtanut hänet ja monia muita ajattelemaan Jumalan ajatuksia heistä
Että Kristus, Pyhä Henki on sinussa. Olet asetettu taivaallisiin Kristuksessa
Isä-Jumala on siunannut sinua hengellisesti taivaallisissa.
Alat ajatella niitä ja sanot: "Totta."
Se on mielen uudistumisen ja ajattelun muuttamisen prosessi.
Se on sinun tehtäväsi.
Et voi odottaa, että joku profeetta rukoilee puolestasi ja tekee sen.
Jumala siunaa ja rohkaisee, mutta Hän ei voi tehdä työtä puolestasi.
Hän on jo asettanut Kristuksen sinuun. Mitä muuta Hän voisi vielä tehdä?
Kyse on sinun ajatuksistasi, ajatusmalleistasi ja minäkuvastasi.
Hän koskettaa ja auttaa, mutta Hän ei voi ajatella ajatuksiasi. Vain sinä voit
Sinun täytyy olla valmis maksamaan hinnan ajatellaksesi toisella tavalla.
Se on vaikeaa ja rankkaa aluksi.
Miten se tehdään? Paavali sanoo: muuttukaa, käykää metamorfoosi -
mielen uudistuksen kautta.
Näytän teille avaimen Joh. 8:sta.
Joh. 8:44:ssä kertoi mielenkiintoisen hengellisen periaatteen.
Hän puhui uskonnollisille johtajille: "Olette isästänne perkeleestä.
...koska hänessä ei totuutta ole.
Kun hän puhuu valhetta, niin hän puhuu omaansa, -
sillä hän on valhettelija ja sen isä."
Se on kiintoisa periaate: saatana puhuu valhetta, omiaan.
Me uskovat tunnemme sopimusrukouksen periaatteen.
Missä kaksi tai kolme on koolla, Jeesus on siellä heidän keskellänsä.
Jos yhdessä sopien rukoilemme, Herra tekee sen. Sopimisen periaate.
Aamosin kirjassa luvun 3 jae 3 on tärkeä. Jumala kysyy Israelilta: -
"Kulkeeko kaksi yhdessä, elleivät ole keskenänsä sopineet?"
Heidän täytyy sopia keskenään.
Jeesus esitti Joh. 8:44:ssä, että saatana puhuu valheita, omiaan.
Kukaan ei ole sen kanssa yhtä mieltä.
Meillä on Isä, Poika ja Pyhä Henki. Kristus meissä.
Kun puhumme Sanaa: "Vau! Isä otti minut lapsekseen Jeesuksen kautta",
Isä, Poika ja Pyhä Henki vahvistavat: "Se on totta!"
On joku, jonka kanssa sopia keskenään. Sopimisessa on voima.
Kun paholainen puhuu, se on omillaan. Kukaan ei ole samaa mieltä.
Se on pelkkä valhe. Se on tuolla jossakin.
Olemme kaikki kokeneet joskus, että hullut ajatukset alkavat pommittaa.
"Onpa outo ajatus! Nuhtelen sitä. En aio ajatella enkä käyttäytyä noin."
Saatana ei pysty lukemaan ajatuksiasi.
Se on luotu. Se ei näe ajatuksiisi sen enempää kuin kanssaihmisesi.
Se on luotu yksilö. Se ei ole kaikkivaltias eikä kaikkitietävä.
Demonit tekevät huomioita ja yrittävät kaikenlaista, -
mutta ne eivät näe mieleesi. Ne vain heittelevät täkyjä -
saadakseen sinusta otteen synnin alueellaan.
Se kaikki johtuu siitä, että kun saatana puhuu valheen, hän puhuu omiaan.
Kukaan ei ole sen kanssa samaa mieltä.
Mietitäänpä vielä sitä viime jakson naista.
Hän oli ajatellut lapsesta asti: "En ole nätti enkä fiksu.
Minusta ei ole mihinkään eikä minusta tule mitään."
Se ajatus johti lannistumiseen ja toivottomuuteen.
Se ajatus johti tarkoituksen puuttumiseen.
"Jos minusta ei tule mitään, minkä takia sitten elän? Miksi olen täällä?"
Se johti sellaisiin ajatuksiin, ja se johti itsetuhoon.
Ajatus, ettei hänestä ole mihinkään, oli tullut äidin suusta.
Koska äiti oli tuolle pikkutytölle auktoriteetti, -
pikkutyttö uskoi valheen.
Totta oli, ettei hän olisi voittanut kauneuskilpailua, -
mutta hän oli kyllin fiksu tehdäkseen elämässään mitä tahtoo.
Hän oli päälle nelikymppinen. Hän ei pystynyt pysyviin ihmissuhteisiin, -
mutta hänellä oli hyvä työpaikka ja muuta. Hän pärjäsi oikein hyvin.
Mutta kun äiti sanoi tytölle näin, valheesta tuli tytölle totuus, -
koska hän oli yhtä mieltä sen kanssa.
Itsessään se on valhe, mutta kun tyttö nieli sen -
ja oli yhtä mieltä valheen kanssa, valheesta tuli totuus tuolle tytölle.
Hän piti sitä totena. "En ole nätti enkä fiksu. Minusta ei ikinä tule mitään."
Se avasi oven väärille ajatuksille, jotka miltei johtivat itsemurhaan.
Me opettelemme, miten karistaa usko valheeseen.
Monet tulevat uskoon ― niin kuin minäkin tulin. Kerron oman tarinani.
Sain tietää, että Kristus on minussa.
Mutta koska isäni oli julistanut ylitseni hylkäämistä, -
aloin olla samaa mieltä syyllisyyden kanssa. "Se on meidän syytämme."
Pikkuveljeni kanssa ajattelin: -
"Ellei meitä olisi, äiti ja isä olisivat yhdessä. Ehkä meidän pitäisi karata."
Aloin uskoa sen. Se oli valhetta. Isällä ja äidillä oli aikuisten ongelmia
He olivat 35-vuotiaita. Heillä oli neljä lasta.
Meille alkoi tulla ajatuksia: -
"Ehkä jos meitä ei olisi... Jos karkaisimme. Se on meidän syymme."
Valheessa itsessään ei ole voimaa. Kukaan ei ole sen kanssa yhtä mieltä.
Mutta kun uskoo valheen, siitä tulee sinulle totuus.
Taistelin tuon totuuden vuoksi. Se oli demoninen, vihollisesta.
Se oli valhe. Vanhempien ero ei ollut meidän vikamme.
Koin valtavaa hylkäämistä oman isäni taholta -
ja projisoin sen sitten taivaalliseen Isääni. Se oli valhe.
Taivaan Isä rakastaa minua. Minun piti oppia se Raamatusta.
Kävin ne jakeet läpi kanssanne. Minun piti uskoa ne.
Monet kristityt tekevät näin: -
He yrittävät uskoa totuuden, samalla kun he vielä uskovat valheen.
He yrittävät tarttua totuuteen. He haluavat, että Jumalan Sanan -
ja Hengen totuus vaikuttaa heidän elämäänsä ja muuttaa ajattelun.
Mutta he pitävät yhä kiinni valheesta. Et voi pitää kiinni valheesta -
ja totuudesta yhtä aikaa. Voi pitää kiinni vain toisesta.
Voi olla yhtä mieltä vain jommankumman kanssa.
Jumala sanoo: "Rakastan sinua. Lähetin Poikani tähtesi.
Otin sinut lapseksi. Asetin taivaallisiin. Siunasin viisaudella -
ja hengellisillä siunauksilla. Kristus ja Pyhä Henki ovat sinussa.
Tein kaiken osoittaakseni rakkauteni. Sinun tarvitsee vain ottaa vastaan, -
koska Kristus on sinussa, kirkkauden toivo."
Täällä ovat kaikki nämä ajatukset. "Haluan uskoa, mitä Jumala sanoo, -
mutta isä sanoi näin ja elämä sanoi noin. Kävi näin. Et tiedä, miltä tuntuu.
Et tiedä, miten hylätyltä tuntui. Miten inhoan itseäni. Teen vain pakolliset.
Haluan uskoa ja nähdä tuon, mutta tämä on lohdullista ja tuttua.
Olen ajatellut näin lapsesta asti.
Tiedän, miltä toivottomuus ja masennus tuntuvat. Inhoan sitä, -
mutta se edes tuntuu turvalliselta ja tutulta. Lohduttavaltakin.
Sanon, että tämä on taistelua mielestä.
Sitä tämä jakso käsittelee. Tätä taistelua käydään ihmisten sisällä.
Sinun pitää päättää, voitko ottaa pelottavan askeleen.
Voitko omaksua uuden ajatusmallin, uuden ajatuksen.
Olet voinut lapsesta asti inhota itseäsi, kantaa hylkäämiskokemusta -
tai ajatella, ettei sinusta ole mihin- kään tai elämältäsi puuttuu tarkoitus.
"Jumala rakastaa sinua ja menet taivaaseen, mutta ei Hän välitä."
Nyt Hän sanoo: "On olemassa tarkoi- tus ja suunnitelma. Hyviä asioita."
Sanot: "Jumala, mikset tee läpimurtoa ja kosketa, ilmesty?" Hän sanoo: -
"Karista usko valheeseen, jotta voit uskoa totuuden."
Et voi pitää kiinni valheesta etkä olla samaa mieltä saatanan kanssa, -
ja olla samaan aikaan yhtä mieltä myös Jumalan kanssa.
Monet kokevat tätä ristiriitaa. He ovat onnettomia, lannistuneita, -
avuttomia ja allapäin, koska käynnissä on sota: -
Se, minkä he ovat uskoneet lapsesta asti, sotii Jumalan sanaa vastaan.
Heidän mielestään käydään taistelua.
Minun piti tehdä valinta, ja kaikkien täytyy tehdä se, sinunkin.
Paavali, Room. 12: "Muuttukaa mielen uudistuksen kautta."
Käykää metamorfoosi mielen uudistuksen kautta.
Minun piti uskoa Jumalan Sana ja rauha, jonka koin hengessäni, -
jonka koin ylistäessäni Häntä ja Hänen läsnäolossaan. Se piti uskoa.
Minun piti torjua ne ajatukset. Kerron, miten se onnistuu.
Kosketamme sitä hieman. Seuraavassa jaksossa näytän teille, -
millaista on vaeltaa tässä päivittäin.
Annan siitä pienen makupalan nyt.
Olin 19-vuotias.
Ajattelin, ettei minusta ollut mihinkään. Sanoin niin Herrallekin.
En uskonut, että Hän voisi käyttää minua.
Ajattelin, ettei Hän halunnut minua. Ettei minulla ollut mitään lahjoja.
Muistan, kun ylistin.
1970-luvulla oli eräs laulaja. Teistä jotkut voivat muistaa hänet.
Olen yhä hänen Facebook-ystävänsä. Nimeltään Nancy Honeytree.
Voitte etsiä hänen laulujaan netistä.
Mutta ne ovat hyvin perustavanlaatuisia ja syvällisiä.
Hyvin yksinkertaisia. Hänellä oli laulu "Olen palvelijasi".
Se alkaa sanoilla "Olen ollut uskoton.
Istun eteisessä." Se oli kuva, että oli ollut uskoton ja oli ulkopuolella.
Siltä minusta tuntui kristittynä. Ulkopuoliselta.
Muut nauttivat Jumalasta. Miksen minä voinut?
Ihmiset sanoivat nähneensä ja kokeneensa asioita. Miksen minä?
Se oli lannistavaa. Sen juuriajatus oli: "Minusta ei ole mihinkään.
Jumala ei voi käyttää minua. Hänellä ei ole minulle suunnitelmaa."
Ylistin ja painin näiden ajatusten kanssa. "Minusta tuntuu tältä, mutta -
Jumala sanoo rakastavansa minua, ottaneensa minut omakseen, -
asettaneensa minut taivaallisiin ja antaneensa hengellisiä siunauksia.
Kristus on minussa, enkä voi teoillani lisätä siihen mitään."
Ylistin ja vuodatin Hänelle näitä asioita.
Kamppailin. "Herra, minä hylkään nuo ajatukset.
Uskon Sinuun ja karistan uskon valheeseen. Se on pelottavaa.
Olen koko lapsuuteni ja teini-ikäni uskonut, ettei minusta ole mihinkään.
Nyt muutan nuo ajatukset ja omaksun nämä asiat.
Jos haluat minut ja jos voit käyttää minua, olen Sinun. Otan askeleen."
Kun otin ensimmäisen askeleen pois valheesta, -
kohti valheen hylkäämistä Nancyn laulaessa "Olen palvelijasi", -
kuulin Herran äänen ensimmäistä kertaa: "John, rakastan sinua."
Olin äimän käkenä. "Öö... Ja minä rakastan Sinua, Herra."
Hän sanoi: "Lue Joh. 14:27."
"Nytkö?" kysyin. - "Nyt."
Joh. 14:27: Rauhan minä jätän teille: minun rauhani―sen minä annan teille.
En minä anna teille, niinkuin maailma antaa.
Älköön teidän sydämenne olko murheellinen älköönkä peljätkö."
Joh. 14:27. Se oli ensimmäinen jae, jonka Herra puhui minulle.
"Minun rauhani minä annan teille. Ei niin kuin maailma antaa."
Tuosta sana tuli, kun otin ensimmäisen askeleen.
Olin väsynyt näiden kahden väliä kulkemiseen. Kun otin ensiaskeleen -
kohti valheesta luopumista ja totuuden uskomista, Herra vastasi heti.
Sanouduin irti vanhasta ajatusmallistani ja hylkäämisestä: -
"Minusta ei ole mihinkään. Jumala ei voi käyttää minua."
Sanoin hylkääväni nuo ajatukset.
Halusin käydä perhosmetamorfoosin. Olin väsynyt olemaan toukka.
Sanoin: "Herra, hylkään tuon ja uskon, mitä sanot: -
Että rakastat minua. Olet asettanut minut taivaallisiin. Olen Isän oma."
Kun otin ensimmäisen askeleen, Jeesus sanoi: "Rakastan sinua".
Hän voi silloin puhua minulle, koska olimme yhtä mieltä ensikertaa.
Olin koko ajan tiennyt järjelläni, että Kristus on minussa.
Tunsin Raamatun. Olin kuullut lukemattomia opetuksia.
Kun itse uppouduin Sanaan ja aloin ajatella uusia ajatuksia, -
silloin Herra tuli luokseni ja sanoi: "Rakastan sinua."
Tahdon rukoilla nyt. Kolmannessa jaksossa kerron ilmestyksestäni.
Kymmenen vuotta myöhemmin -
Hän tavallaan sinetöi koko jutun. Hän sinetöi ajatukseni.
Viimeiset hylkäämisajatukseni kaikkosivat ilmestyksen myötä.
Kerron siitä ensi jaksossa.
Vaihdetaan näkökulmaa. Näytän askel askeleelta, miten sen tein.
Nyt rukoilen, kun päätämme jakson.
Pyydän, että Isä antaa sinulle voiman ja rauhan tässä hetkessä.
Voiman Ef. 3:n mukaan, että vahvistaisit heidän sisäistä ihmistään.
Niin että katsojat voivat karistaa uskon valheeseen.
Että taistelu mielestä, masennus, itsemurha-ajatukset -
ajatus pakollisesta suorittamisesta, että Isä Sinä koskettaisit heitä.
Anna voima karistaa usko valheeseen ja alkaa uskoa Sanaan, totuuteen.
Etsi raamatunjakeita, jotka kertovat, mitä Isä on tehnyt puolestasi. Aamen.
Hei! Olen John Fenn. On etuoikeus tulla luoksenne Taivas TV7:n kautta.
Olen tuntenut kanavan vuosia. Olemme lujittaneet työyhteyttämme.
Olen ylpeä siitä, miten TV7 tuo pelastusta ja parantumista Suomeen, -
Ruotsiin, Viroon ja kaikkialle.
Jos minun tavoin rakastat TV7:ää ja haluat tavoittaa ihmisiä kaikkialla, -
soita TV7:n tukipuhelimeen -
tai anna lahjoitus tilille, niin voit olla mukana siunaamassa TV7:ää.
Kiitos, että yhdessä kanssani siunaat tätä upeaa työtä. Jumalan siunausta!
Suomennos: Marianne Tenetz