JOHN FENN, "Kuidas muuta oma elu?"
Tere, olen John Fenn
ja räägin teises saates Kristusest meie sees,
samuti kuidas muuta oma elu ja maailma.
Eeldan, et olete näinud 1. osa ja kui mitte, vaadake seda arhiivist.
Usun, et leiate selle sealt.
Olen nii tänulik, et olen siin TV7-s.
Külastan igal aastal Soomet ning see sõnum jõuab
ka Rootsi, Eestisse ning mujale maailmas.
See on nii suur eesõigus.
See on teine saateosa, kus räägin mõningatest
üleloomulikest aspektidest, mis aitasid muuta minu mõtteviisi.
Ei piisanud Jumala sõna lugemisest vaid pidin seda tundma.
Tahan rääkida mõningatest
üleloomulikest aspektidest, mis aitasid minu mõtteviisi muuta.
Teismelisena tahtsin üht.
Kui vaatasite esimest osa, saite teada, et mu isa ütles:
"Lahutan teie emast ning ka teist, lapsed."
Peale selle ütles ta,
et ei ole mingeid ühiseid pallimänge, sünnipäevi ja tähtpäevi.
See hülgamine mõjutas mu minapilti,
kuidas end nägin ning endast mõtlesin.
Arvasin, et mul ei ole kunagi elus edu.
See oli läbivaks jooneks terves mu teismeeas.
Hakkasin lugema Jumala sõna.
Mind ei aidanud kuuldud jutlused
vaid hakkasin iseseisvalt otsima Jumala sõnast,
kuidas Jumala saladus on Kristus minus.
Hakkasin nägema,
et olen usu läbi õigeks saanud, mis on kirjas roomlaste 5:1-2
ja et mul on rahu Jumalaga, mida ma ka igatsesin.
Ma otsisin Isa.
Kui mu isa jättis mu maha, otsisin endale isa.
Kuna otsisin isa, siis miski mu elus ei rahuldanud mind.
Püüdsin sukeldumist, kui mäletate eelmist saadet.
Käisin lennuõppustel ning katsetasin eri tegevusi.
Tagasi vaadates näen, et püüdsin täita sisemist tühjust.
Isegi kui olin kristlane, püüdsin leida eesmärki või kinnitust,
et olen Jumalale meelepärane ning võin selles olla kindel.
Minus käis lahing, kuni lugesin kirjakohta,
et Jumal on mind õnnistanud kõigi vaimulike õnnistustega
taevastes paikades, ja taevane Isa adopteeris mu
Kristuse läbi enese juurde, vastavalt efeslaste kirjale 1:1-5.
Efeslaste 2:6 öeldakse,
et istun koos Jeesusega taevastes paikades.
Hakkasin nägema, et Jumala armu on märk,
et Jumal armastas mind olenemata minust endast,
minu isast, mu kasvukeskkonnast, kultuurist või ilmast.
Olenemata välisest
Jumal armastas mind siiski ning valis ja adopteeris mu.
See arusaam hakkas minus kuju saama.
Täna tahan rääkida, kuidas võita lahing su mõtetes.
Seega selles teises saates räägin,
kuidas mõelda uuel viisil ja hüljata vanad mõtted.
Roomlaste 12:1-2
räägitakse ainsast viisist, kuidas saame asjadest üle.
Oleksin soovinud, et Jumal oleks puudutanud ja öelnud:
"Nüüd on, John, kõik halvad mõtted läinud."
Ta oleks võinud näpuga mu pealage puudutada
ning kõik halvad mõtted kaoksid ainsa hetkega.
Kaoksid kõik enesevihkamine, hülgamine, enesesüüdistus,
kuna mu vanemad lahutasid, kui olin alles laps.
Tahtsin, et Ta puudutaks mind ning kõik halvad mõtted kaoksid.
Tänaseks olen märganud, et olenemata rahvusest
või lapsepõlves toimunust, on paljud selle mõtteviisiga.
Nad tahavad, et Jumal puudutaks ning võtaks ära valu,
mälestused, enesevihkamise ning emotsionaalne kaose.
Kas oled seda teinud?
Võib-olla oled praegugi sisemiselt kui emotsionaalses kaoses.
Lähed elus edasi, naeratad, tervitad ja teed kõike vajalikku,
kuid südames koged, et oled kui emotsionaalses keerises
ning sooviksid, et Jumal lihtsalt puudutaks sind.
Ma ei saanud kunagi soovitud puudutust.
Seevastu sain kirjakohad, mille alusel nägin,
et pean hakkama neid uskuma ning laskma neil mu mõtteid muuta.
Tahan teile rääkida järgnevat.
Olen kuulnud, et see on paljude inimeste lugu,
kes on pidanud saama lahti enesevihkamisest, depressioonist,
suitsiidsetest mõtetest ja mõttest, et ei saa kunagi elus hakkama
ning et ei tea kunagi, mis on Jumala tahe sinu eluks.
Need, kes said sellest üle,
kes olid nagu mina, pidid sellest iseseisvalt välja tulema.
Ei toimunud mingit
üleloomulikku klikki või jumalikku puudutust.
Teekonnal oli mitmeid puudutusi.
Ära saa valesti aru, sest Jumal puudutab meid teatud aegadel.
See tegi ja ilmutas mulle midagi, aga oli üksnes abiks teekonnal.
Jumal teeb tööd igas inimeses ning pidin seda iseseisvalt tegema.
Avastasin, et Kristus elab minus.
Rääkisin sellest esimeses saates,
Kolossa 1:26-27, kus räägitakse, et mitmeid perioode ja ajastuid
hoiti teatud saladust varjul, kuid on nüüd avalikuks tehtud,
et ka mittejuudid võiksid astuda lepingusse Iisraeli Jumalaga.
Selleks saladuseks on Kristus meis, kirkuse lootus.
See oli hämmastav ilmutus ning investeering.
Mõistsin, et ei saa teha midagi,
et lisada midagi tõsiasjale, et Kristus elab minus.
Ma ei saanud piisavalt paastuda.
Mitu päeva peaksid paastuma,
et võiksid saada paremaks kui see, et Kristus elab sinus?
Jeesus läks ristile, tõusis surnust ning läks Taevasse.
Kas saan teha midagi, et seda paremaks teha?
Kas saan mingit harjutust teha?
Kas saan midagi vaimselt tunnistada?
Kas on teatud paast või kindel palveviis?
Kas peaksin minema mõnele kindlale konverentsile?
Võib-olla vajan vabastust või õppida kuidas avada Taevast,
ehk pean paastuma ja palvetama või otsima sisemist tervenemist.
Kas miski võiks lisada tõsiasjale, et Kristus elab minus?
Ei.
Pidin jõudma selle arusaamani, et ma ei saa teha midagi,
mis on suurem kui tõsiasi, et Kristus on minus kui kirkuse lootus.
Eelmises saates lugesin 1. Korintlaste 3., 6. ptk-i,
et mu ihu on Jumala Vaimu tempel ning Püha Vaim ise elab minus.
Kas miski võiks seda muuta?
Mäletan, kui mõistsin, et ei saa midagi lisaks teha.
Lõpeta püüdmine.
Kui paastud, siis mitte Jumala
vaid endale, et vaigistada kõhu korisemine ja seedesüsteem.
ning söögi asemel palvetad, uurid Tema sõna ja ülistad.
Selle läbi valmistad iseend Jumala kuulamiseks.
Jumal on juba teinud kõike, sest Kristus elab sinus.
Usun, et Jumal puudutab ja räägib meiega päevast päeva.
Pidin jõudma arusaamani, et ei saa teha midagi,
et täiustada tõsiasja, et Kristus on minus kirkuse lootus.
Kui mõistsin seda, nägin, et Roomlaste 5:1-2 kirjutatu on tõsi.
Olen saanud õigeks usust ning mul on seeläbi rahu Jumalaga.
Nüüd on mul Jumala arm.
See on tulnud Temalt.
Ta armastab meid ning me ei saa seda muuta.
Roomlaste 12:1-2 öeldakse:
"Nüüd, vennad, kutsun ma teid üles Jumala suure halastuse pärast
tooma oma ihud Jumalale elavaks.. ohvriks.
See on mõistlik jumalateenistus."
2. salmis on võti: "Ja ärge muganduge praeguse ajaga,
vaid muutuge meele uuendamise teel."
Peale seda olete võimelised
tundma Jumala head, meelepärast ja täiuslikku tahet.
Roomlaste 12 öeldakse, et peame uuendama oma meeli.
Kui tahad muuta oma elu,
pead muutma oma meeli nagu öeldakse siin kirjakohas.
Sõna "muutma" vastab kreeka keeles
sõnale "metamorphoo" ja inglise keeles "metamorphosis".
See tähendab sama eri keeltes.
Protsess, kus röövik
loob enda ümber kookoni ning muutub hiljem liblikaks.
Seda nimetatakse metamorfoosiks.
Sama tähendab see kreeka keeles.
Seeläbi toimub sinus muutus, kus muutud ühest teiseks.
Väike kole röövik muutub kauniks liblikaks.
Paulus kasutab sedasama sõna,
kui ütleb, et peame muutuma meele uuendamise kaudu.
Peame läbima metamorfoosi läbi meelte uuendamise.
Peale selle on meil võimalik
tunda Jumala head, meelepärast ja täiuslikku tahet.
See on protsess.
Keegi ei puudutanud mu pead.
Ma pole kuulnud kellestki, kes on hakanud
pärast üleloomulikku puudutust mõtlema täiesti teisiti.
Mitmed narkomaanid
on saanud radikaalselt vabaks ning paljud on tervenenud.
Jumal teeb seda kõike.
Räägin sisemistest mõtteviisidest,
mida sa tegelikult endast mõtled ning iseend väärtustad või vihkad.
Rääkisin eelmise saate lõpus naisest, kes püüdis endalt elu võtta
ja Jumal rääkis mulle, mida ta ema oli talle öelnud,
et ei jõua elus kuhugi, sest ta ei ole ilus ega tark.
Jumal puudutas seda naist,
et vabastada deemonitest, mis teda mõjutasid.
Deemonid tulid vaid tema mõttele:
"Ma pole midagi väärt ning mu ema öeldu on tõde."
Ma ei ole väga ilus, tark
ega jõua elus kuhugile ning ei edene milleski."
Need mõtted ehitusid üksteise järel.
Kui ta kuulis minu sõnumit, tuli ta nädala pärast minu juurde
ning näitas käsi, öeldes, et tal pole olnud ühtki suitsiidset mõtet.
Ta keris käised üles ning näitas oma käsi,
öeldes, et tal ei ole olnud ühtki kiusatust endalt elu võtta.
Rääkisin talle kirjakohtadest,
sarnastest, mida teile näitasin, et ta hakkaks uusi mõtteid mõtlema.
Ta ei saanud vabaks üksnes deemonitest,
kes käskisid tal teha enesetappu ning lõigata veenid õhtul läbi
vaid pidi saama lahti mõtetest, mis tal olid lapsepõlvest saati.
Ta pidi tegema tööd, et õppida Jumala mõtteid.
Olen õpetanud teda ja teisi
mõtlema Jumala sõnadele, et Kristus ja Jumala Vaim on meis
ning istume taevastes paikades, taevane Isa on õnnistanud meid
kogu vaimuliku õnnistusega ning istute Taevas koos Kristusega.
Seeläbi hakkad mõtlema uuel viisil ning võtma seda tõena.
Sellise protsessi läbi
uuendad oma meeli ning muudad oma mõtteviisi.
Sina pead seda tegema.
Sa ei saa oodata,
et keegi paneks su peale käed või mõni prohvet teeks seda.
Jumal õnnistab sind ja julgustab, kuid Ta ei saa sinu tööd ära teha.
Ta on juba pannud sinusse Kristuse ning Ta ei saa sellest enamat teha.
Need on sinu mõtted, mõttemustrid ja minapilt.
Jumal võib sind puudutada, et sind selleks aidata,
kuid Ta ei saa mõelda sinu eest, sest sina pead seda tegema.
Pead olema valmis pingutama, et mõelda teisi mõtteid.
See on raske, alguses.
Seda tehakse järgnevalt.
Paulus ütles, et muutuksime,
läbiksime metamorfoosi oma meelte uuendamise kaudu.
Näitan teile võtit Johannese 8. peatükist.
Johannese 8:44 räägib Jeesus vaimulikust printsiibist.
Ta räägib tolle aja vaimulike juhtidega
ning ütleb, et nad on oma isast, kuradist.
"Kui ta (kurat) räägib valet, siis ta räägib enda oma.."
Seetõttu, et temas ei ole tõde.
"Kui ta (kurat) räägib valet,
siis ta räägib enda oma, sest ta on valetaja ja vale isa."
Huvitav tõsiasi, et kurat räägib valet vaid iseendast.
Teame kristlastena kõik, mida tähendab üksmeele printsiip.
Kui üks või kaks on koos, on Jeesus nende keskel.
Nõustume, et kui palume midagi, siis Jumal ka vastab sellele.
See on üksmeele printsiip.
Aamose raamatus 3:3 on üks väga oluline salm.
Jumal küsib selles Iisraelilt:
"Kas kaks kõnnivad koos, ilma et oleksid ühel nõul?"
Kaks inimest peavad olema üksmeelel.
Jeesus tõi välja Johannese 8:44, et kurat räägib valet vaid enesest,
sest tal ei ole kedagi, kellega nõustuda.
Meil on Jumal isa, Poeg ja Vaim ning Kristus elab meis.
Kui räägime Jumala sõna ning mõistame,
et Jumal-isa adopteeris meid Kristuse tõttu,
kinnitab seda taevane Isa, Kristus ja Jumala Vaim.
Meil on keegi, kellega nõustuda ning selles üksmeeles on vägi.
Kui kurat räägib, teeb ta seda üksi,
sest tal ei ole kedagi, kes temaga nõustuks.
See on vale.
Ta on pelgalt seal väljas.
Usun, et meil kõigil
on tulnud hullumeelseid mõtteid ja mõtleme: "Mis veider mõte?
Sõitlen seda, ei võta seda vastu ega käitu või mõtle selle järele."
Kurat ei saa lugeda su mõtteid.
Ta on isik ega saa lugeda su mõtteid enam kui su naaber.
Ta on kõigest isik, kes pole kõikvõimas ega kõiketeadev.
Deemonid jälgivad toimuvat ning püüavad selle alusel
eri olukordi tekitada, kuid ei suuda su mõtteid lugeda.
Nad püüavad lihtsalt leida õigeid alasid,
mis vajutaksid õigeid nuppe, et astuksid nende alale, st pattu.
Seega kui kurat räägib vale, tuleb see temast enesest.
Tal pole kedagi, kes temaga nõustuks.
Võtame näiteks naise, kellest rääkisin eelmises saates.
Ta kasvas üles mõtteviisiga, et ta ei ole ilus ega tark,
mistõttu ei jõua ta elus kuhugi ega saavuta edu.
See mõte tekitas ebakindlust,
mis tõi omakorda lootusetuse ning seetõttu kadus tal elumõte.
Kui ma ei saavuta midagi, siis mis on mu elul mõtet?
Miks elan siin maailmas?
Nende mõtete mõlgutamine viis lõpuks enesetapu mõteteni.
Esimene mõte, et ta ei ole midagi väärt ega jõua kuhugi.
Seda ütles ta ema.
Kui ema ütles seda, siis see väike tüdruk
uskus öeldut, sest ema oli talle autoriteet.
Tõsi, ta poleks arvatavasti võitnud iludusvõistlusi,
kuid oli siiski piisavalt tark, et teha, mida iganes ta soovis.
Ta oli 40. eluaastates naine, kes ei suutnud hoida suhteid,
kuid omas head töökohta ning võis saada elus edu.
Kui ta ema rääkis talle seda, see vale, kuna ta nõustus sellega,
sai tema jaoks väikese tüdrukuna tõeseks.
See on iseenesest vale, aga kui väike tüdruk
võttis selle vastu ning nõustus sellega,
sai sellest valest sellele väikesele tüdrukule tõde.
Ta nõustus sellega, et ei ole väga ilus ega tark,
mistõttu ei jõua ta oma elus kuhugi.
See viis omakorda
mitmeteni väärade mõteteni, mis viisid ta peaaegu enesetapuni.
Me püüame lõpetada neid valesid uskumast.
Paljude kristlastega juhtub järgnev.
Sama oli minuga.
Räägin siinkohal oma lugu.
Tulin usule ja õppisin, et Kristus elab minus.
Põhjusel, et mu isa oli mu hüljanud
ja võtsin vastu süüdistavad mõtted ning et lahutus oligi meie, laste tõttu.
Mu väikevend ütles, et see ongi meie süü,
sest kui me ei oleks elus, oleksid ema ja isa veel koos,
seega äkki peaksime kõik koos põgenema.
Hakkasin seda tasapisi uskuma.
Need on kõik valed,
sest mu vanematel olid täiskasvanute probleemid.
Nad olid 35-aastased, kes kasvatasid nelja last.
Hakkasin uskuma neid mõtteid: "Ehk me ei peaks olema elus,
võib-olla peaksime ära jooksma, sest see on meie süü."
Valel pole iseenesest väge, sest sellel pole kuskil nõustujat.
Kui hakkad vale uskuma, saab see sulle tõekspidamiseks.
Sellesama tõekspidamisega pidin ma hakkama võitlema.
Jah, see oli deemonlik ning tuli hingevaenlaselt.
See oli vale.
Meid ei saanud süüdistada vanemate lahutuses.
Kogesin hülgamist oma maiselt isalt,
mistõttu arvasin, et ka mu taevane Isa on selline.
Seegi oli vale.
Taevane Isa armastab mind ning pidin seda Piiblist uurima.
Pidin seda hakkama uskuma ning endale kordama.
Paljud kristlased teevad järgmist.
Nad püüavad uskuda tõde ja vale samaaegselt.
Nad püüavad tõest kinni haarata
soovides, et Jumala sõna tõde mõjutaks nende elu
ja muudaks nende mõtlemist, kuid hoiavad seejuures valest kinni.
Tahan, et teaksid,
et sa ei saa hoida kinni samaaegselt tõest ja valest.
Saad hoida kinni
vaid ühest või teisest ning nõustuda ühe või teisega.
Ühel pool ütleb Jumal, et armastab sind
ja saatis oma Poja su eest surema, on võtnud sind oma peresse
ning pannud istuma taevastesse paikadesse,
õnnistanud taevase tarkuse ja õnnistustega,
Kristus ja Püha Vaim on sinus ning Ta on teinud
seda kõike sinu jaoks kui tõendust minu armastusest.
Sa ei pea selleks midagi tegema,
võta see lihtsalt vastu, sest Kristus on sinus kirkuse lootus.
Ühel pool on need mõtted.
Tahan küll uskuda kõike, mida Jumal ütleb minu kohta,
kuid mu isa ütles seda, samuti ümbritsev elu.
Minuga juhtus see
ning sa ei tea, mida tunnen ja hülgamisvalu, mida olen kogenud,
samuti kuidas end vihkan ja minus olevat emotsionaalset kaost.
Tahan seda uskuda ja näha, kuid see punkt on samuti lohutav.
Mõistan, sest olen sellega üles kasvanud.
Tean, mida lootusetus ja depressioon endast kujutab.
Isegi kui vihkasin seda,
teadsin, et see on turvaline ning midagi tuttavat.
See trööstis teatud viisil.
Räägin selles saates meie mõtetes käivast lahingust.
See lahing käib inimestes.
Pead otsustama, kas oled valmis tegema
ühe hirmutava sammu ja võtta vastu täiesti uus mõte.
Võib-olla kasvasid üles end vihates või kogesid hülgamist,
arvates, et ei jõua elus kuhugi ning su elul ei ole mõtet.
Arvasid, et Jumal küll armastab sind
ning lähed Taevasse, kuid Ta tegelikult ei hooli sinust.
Võib-olla kasvasid selle üles, kuid nüüd ütleb Jumal,
et on olemas kindel plaan ning Tal on su jaoks häid asju.
Samal ajal sa küsid,
miks Jumal ei tee midagi, puuduta ja ilmuta sulle.
Teisisõnu pead lõpetama
vale uskumise, et võiksid hakata uskuma tõde.
Sa ei saa valest kinni hoida
ning nõustuda samaaegselt saatana ja Jumalaga.
Paljud kristlased on seetõttu kui sisemiselt kahestunud.
Nad on nii õnnetud, ebakindlad,
lootusetud ja muserdatud, sest neis käib pidev sõda sellega,
millega nad on üles kasvanud ja mõistuses teavad nad,
et Jumalal on nende jaoks midagi hoopis paremat.
Nende mõistuses käib pidev sõda.
Nii mina kui paljud teised peavad tegema valiku.
Paulus ütles Roomlaste 12:2,
et muutuksime meelte uuendamise kaudu.
Meeli uuendades läbime kui metamorfoosi.
Mina pidin uskuma Jumala sõna ning rahu, mida tundsin enda vaimus,
kui ülistasin Teda ning tundsin Tema ligiolu.
Pidin seda uskuma ning tõrjuma teisi mõtteid.
See töötab järgmiselt.
Täna teen sissejuhatuse,
kuid järgmises saates toon välja täpsed punktid,
kuidas sellega päevast päeva tegeleda.
Seekord räägin sellest üldiselt.
Olin 19-aastane.
Ütlesin Jumalale, et usun,
et mul pole mingit väärtust ning Ta ei saa mind kasutada.
Ma ei uskunud, et Ta tahab mind
või et mul oleks mingeid ande, millega Teda teenida.
Mäletan, et olin ülistuses.
1970. aastatel oli ülistaja, keda te ehk teate.
Olen temaga siiani FB'is sõber.
Ta nimi on Nancy Honeytree.
Mõned teist ehk mäletavad teda.
Võite leida internetist tema laule.
Need laulud on põhjapanevad, sügavad ja lihtsad.
Ta laulis seekord laulu "I'm your servant".
Esimestes ridades ta ütles:
"Olen olnud truudusetu, mistõttu istun koridoris."
See oli kui pilt kellestki,
kes istub väljas, koridoris, kuna ei ole olnud truu.
Seda tundsin ka kristlasena.
Tundsin end kogu aeg väljas ning teised naudivad Jumala ligiolu.
"Miks ma ei tunne Jumalat?" mõtlesin.
Inimesed ütlesid, et nägid ja tundsid seda ning teist.
"Miks ma ei tunne seda?" mõtlesin.
Olin nii muserdatud.
Tagatipuks mõtted, et ma ei kõlba kuhugi,
Jumal ei saa mind kasutada ning Tal ei ole plaani minu jaoks.
Ülistasin ja võitlesin mõtetes nende asjadega.
Tundsin üht, samas Jumal ütles,
et armastab mind ja on mu lapsendanud,
võtnud taevastesse paikadesse ning õnnistanud vaimulikult.
Kristus elab minus
ja ma ei saa teha midagi, et seda täiendada.
Ülistasin ja rääkisin Jumalale neid mõtteid.
Võitlesin eneses ja otsustasin, et tahan need mõtted hüljata,
uskuda Teda ning lõpetada vale uskumise.
Olin hirmul selle ees, sest olin suurema osa elust
teismelise ja eelteismelisena uskunud, et ma ei ole midagi väärt.
Otsustasin hüljata need mõtted ning võtta vastu Jumala ütlused.
"Kui tahad mind ja saad kasutada, olen Sinu päralt, Jumal.
Teen omalt poolt sammu."
Kas tead, mis juhtus, kui tegin esimese sammu,
et seda vale mitte uskuda ning see kõrvale lükata?
Samal ajal, kui Nancy Honeytree laulis laulu "Olen su teenija",
kuulsin esimest korda Jumala häält: "John, armastan sind."
Olin nii hämmingus ja ütlesin: "Armastan Sind ka, Jumal."
Ta ütles, et vaataksin Johannese 14:27.
Kas nüüd, Jumal?
Jah, kohe.
Johannese 14:27 öeldakse:
"Rahu ma jätan teile, oma rahu ma annan teile.
Mina ei anna teile nõnda, nagu maailm annab.
Teie süda ärgu ehmugu ega mingu araks!"
Johannese 14:27.
See oli esimene kirjakoht, mida Jumal mulle andis.
Ta ütles, et annab mulle oma rahu, mitte nii nagu maailm seda teeb.
See sõnum jõudis minuni, kui tegin esimese sammu.
Olin tüdinenud nende kahe vahel käimisest.
Tegin esimese sammu, et lõpetada vale uskumine
ning uskuda tõde, Jumal oli sealsamas.
Hetkel, mil otsustasin
mitte nõustuda vana mõtteviisiga, mis tulenes hülgamisvalust,
ja arvamusest, et ma ei jõua kuhugi ning Jumal ei saa mind kasutada.
Otsustasin need mõtted ja mõtteviisid hüljata.
Tahtsin, et minus toimuks metamorfoos nagu liblikal.
Mul oli kõrini rööviku staadiumist.
Otsustasin valest loobuda ja ütlesin: "Jumal, usun, et armastad mind,
oled pannud mind istuma taevastesse paikadesse,
oled mind adopteerinud ja õnnistanud vaimulike õnnistustega."
Kui tegin selle esimese sammu,
ütles Jeesus mulle, et armastab mind.
Sel hetkel jõudis Ta sõnum minuni.
Seda seetõttu, et esimest korda olime üksmeelel.
Selle hetkeni olin vaid teadnud, et Kristus armastab mind.
Teadsin seda mõistuslikult ning olin kuulnud palju jutlusi.
Kui uurisin iseseisvalt Jumala sõna ning hakkasin mõtlema uuel viisil.
Seega kui tegin esimese sammu,
tuli Jumal minu ligi ja ütles, et armastab mind.
Palvetan teie pärast.
Kolmandas saates räägin, kuidas Jumal külastas mind
ning kuidas kümne aasta pärast Ta justkui allkirjastas lepingu.
Ta pitseeris mu mõtted
ning mu hülgamisvalu kadus kohtumisel Jumalaga.
Räägin sellest teile järgmise saates.
Muutsime selle saatega suunda ning tahan järgmises saates
rääkida teile samm-sammult, kuidas ma selle järgi elasin.
Tahan saate lõpus palvetada
ning paluda, et Jumal annaks sulle tugevust ja rahu.
Isa, palun tugevust.
Palun nagu öeldakse Efeslaste 3,
et nad oleksid Vaimu läbi tugevdatud sisemise inimese poolest,
et vaatajad võiksid saada jõudu need valed hüljata.
Selles mõttelahingus, kus on depressiooni,
enesetapumõtteid ja muud, mis tekitavad emotsionaalset kaost,
palun, Isa, et puudutaksid neid ja annaksid neile jõudu
lõpetada vale uskumise ning uskuda Piiblis kirjutatut, tõde.
Julgustan sind uurima Piiblist, mida Jumal on sinu jaoks teinud.
JOHN FENN "Kuidas muuta oma elu?"
Tere, olen John Fenn.
Mul on suur eesõigus pöörduda teie poole TV7-st.
Mul on olnud kokkupuude selle teenistusega juba mõni aasta.
Meie suhe on aastatega tugevnenud.
Olen hämmastunud nende tööst rääkida päästest ja tervenemisest
Soome, Rootsi, Eesti ning inimestele üle kogu maailma.
Kui tunned sama ja armastad neid nagu mina
ning tahad jõuda inimesteni üle maailma,
võid soovil teha annetuse, helistades 900 1777 (7 eurot)
Swedbank: EE052200221048388411 SEB: EE441010220109461019
Tänan, et vaatasid ning toetad seda suurt ööd.
Jumal õnnistagu sind.
Tõlge: Mailis Mägi