o
Finns det ännu traditionella missionärer i den här världen?
Gotte Stenroos från Åland är en av dem.
JKr bekantar sig med honom samt en liten pingstförsamling
i Katesh, Tanzania.
Olen 55-vuotias.
Minulla on vaimo, kolme poikaa ja kolme pientä lastenlasta,
joita rakastan hyvin paljon.
Tänne Tansaniaan tulin ensimmäisen kerran vuonna 1977.
Olin silloin vähän yli 20-vuotias.
Olemme olleet eripituisia jaksoja Tansaniassa ja välillä kotona
yhteensä yli 15 vuoden ajan.
Ensimmäiset tähän liittyvät asiat tapahtuivat, kun olin 9-vuotias.
Makasin jouluaattona kotona ruokasalin pöydän alla
ja odotin joululahjojen jakamista.
Tiskaaminen ja järjesteleminen kestivät hyvin kauan
ja siinä odotellessani sain näyn sydämeeni.
Näin edessäni paljon afrikkalaisia kasvoja
ja Jumala sanoi: "Tuonne sinä menet."
Niin tapahtuikin muutamien vuosien kuluttua
ja siitä lähtien olen ollut täällä melko paljon.
Matkustimme tänne ensimmäisen kerran vuonna 1977.
Työskentelimme vaimoni kanssa lastenkodissa ja klinikalla.
Tein rakennustöitä ja autoin kaikenlaisessa,
mm. synnytyksissä, kun kuljetin ihmisiä autolla
ja joskus synnytys tapahtui autossa matkalla klinikalle.
Kaikkea tällaista tein silloin enimmäkseen.
Sydämessäni on syvä rakkaus näitä ihmisiä kohtaan
ja rakastan heitä nuorimmasta vanhimpaan.
He ovat todella juurtuneet syvälle sydämiimme.
Emme ole sellaisia, jotka haluavat pysyä kaupungissa
vaan enimmäkseen haluamme mennä mahdollisimman kauas puskiin
sellaisten ihmisten pariin,
jotka eivät juuri aikaisemmin ole nähneet valkoihoisia
tai tavanneet lähetystyöntekijöitä.
Tässä meillä on eräs perhe, jonka tapasimme ensimmäistä kertaa
hoidellessamme maissiprojektiamme,
joka on saanut rahaa myös "Ruokkikaa nälkäiset"-järjestöltä,
joka järjestää keräyksiä Ahvenanmaallakin ja muualla.
Tapasimme siis perheen, joka asui tässä pienessä talossa,
joka oli silloin huomattavasti huonommassa kunnossa kuin nyt.
Heillä ei ollut yhtään mitään.
Naisella oli kahdeksan lasta,
mies oli alkoholisoitunut ja asui kaukana metsässä.
Hän ei halunnut olla kotona vaan kävi vain silloin tällöin.
Veimme ruokaa naiselle, joka oli hyvin iloinen ja kiitollinen.
Heillä ei ollut yhtään mitään.
Iltaisin he keräsivät hieman ruohoa
ja saivat hyviltä naapureilta hieman maissia syödäkseen,
mutta heidän terveytensä oli todella huonossa kunnossa.
He olivat aliravittuja ja sairaita.
Tultuamme tänne ja annettuamme heille ruokaa
he alkoivat käydä läheisessä kylässä olevassa kirkossa,
joka oli myös auttanut heitä ja antanut heille ruokaa.
Siellä nainen ja lapset tulivat uskoon.
Kahden kuukauden kuluttua, kun olimme täällä jälleen
ruokaa jakamassa kuten ennenkin,
saimme sydämellemme auttaa häntä ja rakentaa hänelle talon,
koska he asuivat niin kurjasti,
parin neliömetrin talossa,jossa oli vain puulaveri ja lehmäntalja.
Kahdeksan lasta eli pienessä tilassa sikojen ja vuohien kanssa.
Silloin ajattelin:"Jumala, ihmisten täytyy saada elää paremmin!"
Meistä tuntui, että meidän tuli auttaa naista
rakentamalla hänelle kunnollinen talo.
Kun sitten tulimme ja meidän piti puhua talon rakentamisesta,
johon saisimme rahoitusta kotoa,
naisen mies tuli kotiin
ja katseli ihmeissään.
Kysyin:"Oletko sinä perheen pää ja asut poissa
ja annat vaimosi ja lastesi tällä tavalla nähdä nälkää
etkä välitä heistä? Niin ei saa tehdä.
He ovat tulleet uskoon ja uskovat nyt Jumalaan.
He rukoilivat Jumalalta parempia elinolosuhteita ja Jumala kuuli."
Tietysti kysyin mieheltä halusiko hänkin tulla uskoon
ja hän vastasi myöntävästi nähtyään muuttuneen perheensä.
"Jumala on vastannut vaimosi rukoukseen:
Hän ja lapset saavat uuden talon."
Heillähän ei ollut sänkyjä, patjoja eikä mitään muutakaan.
Talo, jonka rakensimme ei ole samaa tasoa kuin Ahvenanmaalla
mutta täällä se on erittäin hyvätasoinen.
Se on poltetuista tiilistä tehty rapattu talo.
Ostimme myös sängyt, patjat ja muita huonekaluja.
He pääsivät ikäänkuin pimeydestä valoisaan paratiisiin.
ja he olivat valtavan kiitollisia.
Monta kertaa hän tuli pastorin luo ja itki:
"Miten Jumala voi nähdä minut, joka olen niin köyhä,
täällä niin kaukana Euroopasta?
Ilman Jumalaa minulla ei olisi nyt tätä taloa."
Tämä kaikki alkoi maissin jakamisella.
Teitä pitkin matkanteko sujuu huolimatta monista esteistä.
Tielle on joskus laitettu esteeksi suuria kiviä.
Alussa täällä ei ollut rosvoja, mutta nyt tilanne on sellainen,
että roistoja ja varkaita on paljon.
Joskus kun tulee täydellä vauhdilla ja tiellä onkin kiviä,
täytyy nopeasti vaihtaa suuntaa, syöksyä ojan yli pellolle
ja takaisin tielle pysähtymättä.
Sellaista on sattunut muutamia kertoja.
Tiilien valmistaminen aloitetaan puisen muotin tekemisellä.
Sitten sekoitetaan maata ja vettä,
muotti täytetään ja sitä kopistellaan hieman
ja jätetään aurinkoon kuivumaan, jotta se sitten voidaan siirtää.
Sitten tiilet poltetaan koviksi suurissa uuneissa.
Poltetut tiilet käytetään talojen rakentamiseen.
Tiilet muurataan yhteen maasta ja vedestä sekoitetulla sementillä.
Näin rakentaminen on halpaa eikä maksa muuta kuin hieman hikeä.
Olemme rakentaneet jo monta taloa.
Lähetyksen rakennustöissähän aloitin jo monta vuotta sitten.
Nyt minä valvon rakentamista niin,
että perustuksen teko, raudoitukset jne. onnistuvat.
William berättar att han förde ett eländigt liv.
"Jag hade ingen plan för mitt liv och jag använde mycket alkohol
men i augusti 2002 kom jag till tro.
Därefter tog församlingen hand om mig.
Snart gick jag i bibelskola."
William tuli uskoon neljä vuotta sitten, vuonna 2002.
Hänen entistä elämäänsä hallitsi baari,jossa hän asui
pelkästään ryypäten yöt ja päivät.
Hänen elämällään ei ollut mitään tarkoitusta
ja hän oli siinä tilanteessa hyvin huonossa kunnossa.
Mutta Jumala kohtasi hänet ja tarttui häneen.
Hän on sydämestään täysin antautunut Jumalan työhön
ja hän uurastaa jatkuvasti seurakunnassa aamusta iltaan
pienistä vastuksista lannistumatta.
Hän kantaa sydämellään taakkaa ihmisten uskoontulosta,
jolle hän on omistanut koko elämänsä.
Pidämme häntä todellisena työn ja raamattukoulun tukipilarina,
Ilman häntä raamattukoulu ei voisi mennä eteenpäin samalla tavalla.
Hän huolehtii kaikesta, on uskollinen ja antautunut.
Pastorin tapasimme jo 15 vuotta sitten.
Hänellä oli silloin pieni 12 hengen seurakunta,
joka kokoontui hänen kodissaan.
Hän oli opiskelijana raamattukoulussamme
eräässä toisessa paikassa täällä Tansaniassa.
Hän opiskeli ensimmäisellä 6 viikon kurssilla.
Hän muuttui täydellisesti.
Tultuaan raamattukoulusta hän mietti, mitä nyt tekisi.
Mietittyään aikansa hän sai hienon oivalluksen,
joka sopii kaikille: Opittu asia tulee panna käytäntöön.
Niinpä hän alkoi toteuttaa sitä, mitä oli oppinut raamattukoulussa.
Jumalan Henki lankesi niin voimallisesti
tämän pienen ryhmän ylle,
että lyhyessä ajassa se kasvoi rajähdysmäisesti.
Ihmiset kaatuivat Jumalan voiman alla
ja ihmeteltiin, mitä tämä oli.
Ihmiset tulivat uteliaina katsomaan
ja pian koulusali oli täynnä ihmisiä.
Tämä tapahtui noin 12 vuotta sitten
ja nyt seurakunnassa on 400-500 jäsentä täällä kaupungissa.
Lisäksi he ovat perustaneet monta tytärseurakuntaa,
jotka ylistävät Jumalaa koko sydämestään.
Pastorin elämässä tapahtui myös suuri muutos.
Pastor Koy Karoli berättar att människorna i Katesh är fattiga .
Det är svårt att tala om Guds rike för dem
utan att hjäpa dem i deras vardagliga liv.
Vi har sett spår av Guds hand här.
Människor har blivit helade av cancer och dövhet.
Guds kraft syns verkligen i vår församling.
Någon var stum
men när vi bad för honom började han tala.
Vi ser att människorna här är andligt svältfödda .
När vi håller stora möten
kommer många för att höra Guds ord.
I söndags kom 6 människor till församlingen
för att komma till tro.
Saamme uskoa, että tulevaisuus on valoisa.
Suunnittelemme raamattukoulun toisen vuosikurssin aloittamista.
Tämän kuluvan vuoden aikana
pyrimme saavuttamaan vakaan pohjan opetuksessa ja opettajakunnassa.
Pyrimme saamaan opettajia, jotka ovat täynnä uskoa ja
joilla on sama näky Jumalan valtakunnasta,
joka on raamattukoulun perustana.
Opetus painottaa ennen kaikkea uskoa.
Olen nähnyt niin paljon raamattukoulun oppilaita,
jotka ovat painaneet opetuksen sydämeensä
ja vieneet kotiinsa räjähdysmäisen muutoksen.
Eräs pastori tuli oppilaaksi raamattukouluun
ja jo kuuden viikon kuluttua hän sanoi:
"Tänne tullessani olin kuin rotta mutta täältä lähtiessäni
olen kuin leijona." Tämä kertoo paljon.
När jag frågar William vad han skulle säga till dem
som har svårt att prisa Gud svarar han
att vi måste lära känna vem Gud är.
När människan vet vem Han är, är det lätt att börja prisa Honom.
Det finns så många skrifter i bibeln
som handlar om att tjäna Gud,
till exempel David som dansade framför Gud.
Vi gör också så.
William har också sett människor
bli helade och befriade under prisandet.
Till exempel några av bibelskolans elever visste ingenting
om hur man prisar Gud när de kom till skolan.
Men när vi börjar prisa Honom får vi se
att människor t.o.m. kan bli befriade från demoniska bojor.
Kun en tunne mitään erityisempää me luotamme Jumalaan
ja psalmissa 91 sanotaan, että Hän antaa enkeleilleen käskyn
varjella meitä, missä ikinä kuljemmekin.
Se koskee myös niitä hetkiä,
joina menemme puskiin, suurkaupunkeihin ja muuallekin.
Meillä on suoja, joka riittää
niissä tehtävissä, joita teemme Jumalan työssä.
Maan eri heimojen välillä on suuria eroja
mutta kaikista voi sanoa, että he ovat
valtavan ystävällisiä ja iloisia.
Happamia, vihaisia tai surullisia ihmisiä ei tapaa
vaan useimmat ovat mukavia ja iloisia.
Unelmani on, että Jumalan valtakunta leviäisi
niin kotona Ahvenanmaalla, Suomessa ja Euroopassa
kuin täälläkin.
Niin että saavutamme sellaisia paikkoja,
joita Jumalan sana ei vielä ole saavuttanut.
Henkilökohtaisesti menen hyvin mielelläni kauas puskiin,
minne kukaan toinen ei oikeastaan halua mennä
siksi että se on rankkaa tai siellä ei ole seurakuntaa, joka uhraisi.
Pastorit eivät halua mennä sinne
koska ajattelevat, ettei se maksa vaivaa.
Minulle sillä ei ole merkitystä vaan menemme mielellämme
tapaamaan näitä ihmisiä,
jotka eivät koskaan ole kuulleet evankeliumia. - Se innostaa meitä.
Haluamme jättää tänne jotakin hyvää niin,
että ihmiset näkevät, että heidän elämänsä on muuttunut
sen palvelun kautta, jonka Herra on meille antanut.
Niin, että emme ole täällä turisteina tai muina sellaisina
vaan että olemme muuttaneet ihmisten elämän
niin että he puolestaan voivat viedä muutosta toisille ihmisille.
Tärkein tehtävämme on saada ihmiset viemään muutosta eteenpäin
mahdollisimman monille ihmisille.
Suomennos: Heikki Järvenpää