Haluan ihmisten ymmärtävän kertomuksen todellisuuden.
Haluan että he kokevat ja tuntevat sen.
Olin pitkän aikaa keskittynyt Jeesuksen kärsimykseen.
Se oli henkilökohtaista pohdiskelua.
Keskityin siihen, koska koin sen parantavana.
Useimmat meistä tulevat elämässään pisteeseen -
jossa he ovat hyvin haavottuneita erilaisista asioista -
omista ja muiden rikkomuksista.
Elämä tekee haavoja.
Käytin Kristuksen kärsimyksen pohtimista parantuakseni sisäisesti.
Uskotko todella...
että yksi mies voi kantaa kaiken synnin taakan?
Varjele minua, Luoja.
Luotan Sinuun.
Tulen turvaan Sinun luoksesi.
Kukaan ei voi kantaa tätä taakkaa, usko minua.
Se on aivan liian raskas.
Heidän sielujensa pelastaminen on liian kallista.
Ei kukaan. Koskaan.
Ei.
Ei koskaan.
Isä, kaikki on sinulle mahdollista.
Jos se on mahdollista, niin menköön tämä malja minun ohitseni.
Ei kuitenkaan minun tahtoni mukaan, vaan sinun.
Terve rabbi!
Juudas...
suudelmallako sinä kavallat Ihmisen Pojan?
Kun tapasimme ensimmäistä kertaa keskustellaksemme asiasta -
sanoin: Ben, haluan kirjoittaa elokuvan englanniksi -
mutta sitä ei pitäisi esittää englanniksi, vaan kääntää arameaksi ja latinaksi.
Ben sanoi: enpä tiedä. Puhuimme elokuvan peruslähtökohdista.
Hän luki lähdemateriaalin, ja puhuimme asiasta.
Ensimmäinen kokouksemme oli vielä kesken, olimme keskellä ei-mitään -
kahvilan terassilla Kalifornian keskiosassa, kun ranskalainen nainen -
tuli luoksemme ja alkoi puhua meille yleisistä asioista, kuten säästä.
Hän ei tiennyt ollenkaan mistä olimme puhumassa.
Hän meni sisälle kahvilaan ostamaan varmaan croisanttia tai jotain -
ja ulos tullessaan hän sanoi: "Haluaisin sanoa jotain mutta...
onko ok jos sanon tämän? "
Me kysyimme mistä on kysymys. Hän sanoi:"Jeesus rakastaa teitä".
Me vain katsoimme häntä ja totesimme :"hyvä on."
Hän ei tiennyt mistä olimme puhumassa.
Näitä pieniä merkkejä oli joka paikassa.
Selittämättömiä asioita tapahtui melko usein.
Nämä pienet välähdykset kertovat että tuolla jossain on jotain suurta.
Haluan sanoa sen myös elokuvallani: Tuolla jossain on jotain suurta.
Tuolla jossain on myös jotain pahaa.
Emme halua lyödä sillä katsojaa silmille, mutta elokuva tuo sen esille.
Se on alkanut, Herra
Olkoon niin.
Hänellä on tietoa toisesta maailmasta, joka ympäröi hänet kuin sädekehä.
Se läsnäolo oli avainasia roolijaossa, halusin ihmisen, joka heijastaa valoa.
Se on luonteenomaista Jimille. Hän on sellainen.
Hän on hyvin selkeä. Asia ei ole mitenkään monimutkainen
paitsi silloin kun sen täytyy olla kompleksista.
Hänestä löytyy monta puolta.
Tämä elokuva kertoo anteeksiannosta, rakkaudesta ja uhrista.
Kielissä on paljon salaperäisyyttä, arameassa, hebreassa ja latinassa.
Mel halusi katsojien reagoivan tähän -
hän halusi viedä katsojat siihen todellisuuteen.
Braveheart-elokuvassa hän puhui ranskaa.
Vieraan kielen tarkoituksena ei ole erkaannuttaa -
vaan tuoda katsoja lähemmäs elokuvan maailmaa.
Hän halusi ihmisten saavan todella kuvan siitä -
minkälaista silloin oli.
Vartuin evankeliumien kanssa -
joten tämä oli minulle hyvin henkilökohtaista.
Halusin tehdä sen hyvin, halusin olla paras Kristus mitä on koskaan ollut.
Halusin panostaa siihen.
Jim on täydellinen, hän ei tee yhtään virhettä elokuvassa.
Se on täydellisen virheetön.
Hän vain oli..hän ei näyttele lainkaan, hän vain oli Jeesus.
Mikään muu ei vie huomiota. Häntä katsoessaan toteaa vain:
hän on Jeesus.
Hän näyttää Jeesukselta, ja hän ei näyttele.
On vaikeata vain olla ilman että täytyy yrittää jotain.
Mikään ei pysynyt sisälläni kun olin ristillä. Olin koko ajan jäässä.
Hypotermiassa.
Teimme elokuvaa aamukahdesta aamukymmeneen,
ja kaksi tuntia lisäotoksia päivän aikana, minulla oli koko ajan kylmä.
ei hyttysiä, ei kylmää... hyvin tunnelmallista
Elokuvan tekeminen vaati valtavasti energiaa.
Päivän päätteksi olin aivan kuitti pelkästä liikkumisesta.
Minun piti pysyä liikkeessä.
Se oli minulle hyvin fyysinen ja emotionaalinen kokemus -
yrittää toteuttaa elokuva, luoda ympäristö, jossa se voi toteutua -
ilman että määräilen liikaa.
Usein saattaa tehdä yli asiat, ja silloin täytyy perääntyä -
antaa asioiden tapahtua ja luottaa ihmisten lahjakkuuteen.
Hypotermia stressasi minua valtavasti, ja vei minulta paljon voimia.
Minulla oli hyvin vähän aikaa toipua seuraavaa päivää varten.
Öisin laitoin peitteet ylleni ja tärisin kylmästä.
Tilanne vaan paheni ajan myötä.
Työskentelin 7 päivää viikossa. Aloin menettää järkeni.
Minun oli välttämätöntä rukoilla.
Eräänä yönä, heräsin keskellä yötä -
huusin Jumalaa avukseni polvillani, ja tunsin kuinka jotain meni lävitseni.
Rukoilin polvillani noin tunnin, jonka jälkeen menin -
takaisin nukkumaan ja ehdin nukkua vain pari tuntia
mutta tuntui kun olisin nukkunut 8 tuntia.
Miten tuollaisen voi selittää?
Kun olimme kuvaamassa yhtä ensimmäisistä kohtauksista -
Pilatuksen kanssa, hän kysyi minulta: oletko kuningas?
Vaikka katselin omilla silmilläni, tunsin että jotain virtasi lävitseni.
Astuin taaksepäin ja sanoin: olemme kuvanneet tämän jo viisi kertaa.
Silloin tapahtui jotain. Katsoin tilannetta kuin ulkoapäin -
näyttelin ikään kuin automaattiohjauksella.
Mel sanoi: "mitä ikinä juuri teit, jatka noin."
Uskon, että elokuva tuo sekä kristittyjä että ei-kristittyjä lähemmäs Jumalaa.
Elokuvassa valitsin kuoleman. Herramme olisi voinut astua -
ristiltä alas milloin tahansa -
mutta meidän syntimme pitivät Hänet siellä.
Uutiset joita katsomme joka päivä, kertovat maailman raakuudesta.
On niinkuin ihminen ei olisi oppinut mitään -
historiasta ja menneisyydestä.
Tapamme kaikkein parhaan.
Kysymys ei ole siitä, onko kristitty, juutalainen, muslimi -
shintolainen, buddhalainen...
kysymys on ihmisyydestä.
Tässä on jotain hyvin loogista koskien totuutta -
kun Claudia, Pilatuksen vaimo, ja Pilatus keskustelevat ja Pilatus kysyy:
"Mikä on se totuus, josta Kristus puhuu?"
Claudia vastaa: "Jos et tiedä en voi kertoa sinulle."
Toivon että ihmiset ovat avoimia totuudelle -
mitä ikinä se heille merkitseekään.
Hän näytti meille, kuinka paljon hän rakastaa kaikki meitä.
Joka kerta kun olin ristillä, tunsin yhä enemmän -
kuinka paljon Luojani minua rakastaa -
ja saan jakaa sen tässä elokuvassa.
Eräässä näytöksessä herra käveli luokseni ja sanoi:
"en voi uskoa, että hän kärsi noin paljon."
Se vaivasi minua. Tämä elokuva näyttää synnin todellisuuden.
Sen, miten paljon hän kärsi puolestamme -
miten paljon hän rakastaa meitä.
Voima
Rakastakaa toisianne.
Laupeus