Jumalan läsnäolo on vahvana, kun olemme odottaneet Häntä.
John, voisitko tulla palvelemaan nyt?
Jatkamme saarnalla. Sen jälkeen pidämme afrikkalaisen ylistyshetken.
Jumalan läsnäolo on hyvin vahva juuri nyt. Olemme odottaneet Häntä.
Koen, että meidän pitäisi antaa Jumalan läsnäolon jatkua.
Toivotetaan John Mulinde terve- tulleeksi jakamaan Herran Sanaa.
John on ollut jokaisessa konferenssissamme vuodesta 1996.
Hän on palvellut meitä Jumalan Sanalla.
Kuinka moni kiittää Jumalaa muutoksen tuomisesta Johnin kautta?
Tervetuloa! Rukoilemme, että Johnin tytär paranee Jeshuan nimessä!
Halleluja! Halleluja!
Kaikki kirkkaus ja kunnia Jeesukselle Kristukselle!
Kiitän Jumalaa, että saan jälleen kerran olla Jerusalemissa -
ja palvella Jumalan pyhiä.
Kiitän Jumalaa Kate ja Tom Hessistä -
ja työstä, jonka Jumala on antanut johdettavaksenne.
Se on sanoinkuvaamaton siunaus ja ainutlaatuinen työ.
Halleluja!
Pyydän teitä nousemaan seisaallenne.
Tuodaan Hänelle ylistysuhri tässä suloisessa Jumalan läsnäolossa.
Valmistellaan sydämiämme astumaan Hänen läsnäoloonsa.
Kohotetaan kätemme ja vuodatetaan Hänelle rakkauttamme.
Osoitetaan Hänelle ylistystä ja palvontaa.
Tehdään se yhdessä.
Isä, annamme Sinulle ylistyksen, kirkkauden ja kunnian.
Palvomme Sinua, Kaikkivaltias. Korotamme pyhää nimeäsi.
Ei ole toista kaltaistasi Jumalaa, Israelin Jumala, -
taivaiden ja maan Luoja, Sinä, joka hallitset korkeuksissa.
Olet valinnut Jerusalemin pyhäksi kaupungiksesi.
Tässä kaupungissa avaamme sydämemme -
ja vuodatamme ylistystä nimellesi.
Haluamme tulla lähemmäs Sinua, kaikkivaltias Jumala.
Rukoilemme, että Pyhä Henkesi puhuttelisi meitä voitelullasi.
Olet sanonut, että voitelusi opettaa meitä.
Kyllä, Isä Jumala.
Tämä on rukouksemme tänä iltana.
Uudista henkeämme.
Anna meille jälleen pelastuksen riemu.
Vie meidät uudelle kirkkauden tasolle.
Herra, pyydämme tätä: tahtosi tapahtukoon.
Pyydämme tätä Jeesuksen nimessä, aamen.
Kiitos, Jeesus. Annetaan Jeesukselle aplodit.
Samalla kun istuudut, siunaa jotakuta lähelläsi.
Hymyile ja sano, että Jeesus rakastaa häntä.
Tervehdin teitä Herramme Jeesuksen nimessä.
Tahdon onnitella siitä, että olette Jerusalemissa juuri nyt.
Aamen.
Konferenssin teema on Daavidin sydämen vastaanottaminen -
ja soihdun tuominen takaisin Jerusalemiin.
Olen miettinyt aihetta viimeksi kuluneiden päivien aikana.
Olen lukenut Katen kirjan. Kirja on kaunis. Jumala sinua siunatkoon!
Tahdon puhua tänään Daavidin sydämestä -
ja siitä, miten vaeltaa Daavidin sydämellä.
En niinkään saarnaa vaan annan Raamatun puhua meille.
Luotan siihen, että Jumalan Sanassa on elämä. Se voi puhua meille.
Luen monta raamatunpaikkaa.
Malttakaa sen suhteen, että annamme Jumalan Sanan puhua meille.
"Teidän pitäisi iloita minussa.
Kun olen kanssanne, olen enemmän kuin kaikki muut."
Se on asenne. Se ei ole vain laulujen laulamista.
En vähättele laulamista. Tarkoitan, että laulaminen alkaa juuresta.
Juuri on sydämen asenne.
Jeesus sanoi Matt. 15:ssä: "Tämä kansa kunnioittaa minua huulillaan, -
mutta heidän sydämensä on minusta kaukana, -
mutta turhaan he palvelevat minua".
Vaikka he laulaisivat kuinka hyvin, he palvelevat Häntä turhaan.
Hän ei etsi huulia tai ääniä vaan sydäntä.
Monta kertaa Hän sanoi Vanhassa testamentissa, -
että vaikka he kohottavat kätensä ja veisaavat, Hän ei kuuntele.
Hän ei etsi lauluja, ääniä eikä sanoja vaan sydäntä.
Raamatussa, Ps. 37:5:ssä sanotaan: "Anna tiesi Herran haltuun".
Anna tiesi Herran haltuun ja luota Häneen.
Sano: "Aloitit tämän matkan. Sinä viet sen myös päätökseen.
Tiedän, että eteeni tulee vaikeuksia, koetuksia ja haasteita, -
mutta minä en vihastu enkä panikoi.
En ota ohjaksia omiin käsiini ja ala määrätä tieni suuntaa."
Raamatussa jatketaan: "Anna tiesi Herran haltuun ja turvaa häneen, -
kyllä hän sen tekee."
Kun omat keinot alkavat loppua, -
myrsky ja viholliset kokoontuvat ja maa allasi järkkyy, -
tekee mieli ottaa ohjakset omiin käsiinsä ja toimia.
Ei! Hän käskee antamaan tie Hänen haltuunsa ja odottamaan.
Hän kyllä toimii.
Meesak, Sadrak ja Abednego olivat oppineet sen.
Vaikka sinut heitetään pätsiin ja tiedät, ettei se ole mukavaa, -
luota siihen, että Hän toimii kyllä. Miehet sanoivat Nebukadnessarille, -
että heidän Jumalansa pystyy pelastamaan heidät tulesta, -
ja vaikka ei pelastaisikaan, he eivät muuttuisi ja kumartaisi muita jumalia.
He olivat päättäneet sen jo kauan sitten sydämessään.
Ps. 37:5―7: -
"Anna tiesi Herran haltuun ja turvaa häneen, kyllä hän sen tekee.
Ja hän antaa sinun vanhurskautesi nousta niinkuin valkeuden -
ja sinun oikeutesi niinkuin keskipäivän.
Hiljenny Herran edessä ja odota häntä.
Älä vihastu siihen, jonka tie menestyy, -
mieheen, joka juonia punoo."
Sydän on siis tärkeä asia.
Toinen tärkeä asia on sydämen tila.
Yksittäiset päätökset eivät määritä sydämen tilaa.
Kyse ei ole teoista tai toiminnasta.
Kyse on tiestä, jolla päätämme vaeltaa.
Jokainen heikko. Jokainen tekee virheitä. Jokaisessa on vajavuuksia.
Valitsemamme vaellustapa määrittää, miten Jumala käsittelee meitä.
Jos tiemme vie kohti omia ajatuksiamme ja arvioitamme -
sekä kohti omaa kykyämme ja itseriittoisuuttamme, -
teemme matkalla monia päätöksiä, jotka vievät kauemmas Herrasta.
Jos luotamme Hänen käsivarsiinsa, paimenuuteensa ja huolenpitoonsa, -
voimme pelon ja neuvottomuuden hetkellä hiljentyä ja sanoa: -
"Hän auttaa, sillä Hän on uskollinen." Ylistys elävän Jumalan nimelle.
Miten pidämme sydämemme sellaisena? Se ei ole automaattista.
Meidän täytyy tehdä sydämillemme tiettyjä asioita.
Opitaan Daavidilta. Hän kirjoitti nämä ihanat sanat, jotka juuri luimme.
Luetaan Ps. 119:9―11: -
"Kuinka voi nuorukainen pitää tiensä puhtaana?
Siten, että hän noudattaa sinun sanaasi.
Minä etsin sinua kaikesta sydämestäni, -
älä salli minun eksyä pois sinun käskyistäsi.
Minä kätken sinun sanasi sydämeeni, etten tekisi syntiä sinua vastaan.
Kiitetty ole sinä, Herra, opeta minulle käskysi."
Daavid ei luottanut siihen, että hän ei tekisi syntiä.
Hän varjeli itseään lankeamasta syntiin tekemällä jotakin sydämelleen.
Hän ruokki sitä: "Minä kätken sinun sanasi sydämeeni, -
etten tekisi syntiä sinua vastaan."
Aamen. Sano "aamen".
Älä luota arvostelukykyysi tai kykyysi seistä.
Älä luota kykyysi arvioida, mikä on oikein tai väärin. Se ei ole tärkeää.
Tärkeää on se, mitä teemme noissa hetkissä Jumalan hengellä -
ja Jumalan vaikutuksella meissä sisäisesti.
Miksi on niin tärkeää pitää huolta sydämestä?
Pyydän teitä siirtymään Sananl. 27:ään.
Sananl. 27:19. Siinä sanotaan yksinkertaisesti, -
että sydämemme tila määrittää, minkälaisia ihmisiä muuten olemme.
Sananl. 27:19 (ESV:n mukaan): -
"Niin kuin kasvot heijastuvat vedestä, -
ihmisen sydän heijastelee ihmistä."
Kun katsoo veteen, vesi heijastaa kasvot.
Samoin sydän heijastaa sitä, kuka sinä olet.
Sillä ei ole väliä ulkopuolisille, mutta sillä on väliä itsellesi.
Usein muut eivät tiedä, mitä on sydämessäsi.
Ulkopuoliset eivät näe sydämeemme.
Koska ihmiset eivät näe sitä eivätkä osaa kohdella meitä sen mukaan, -
se ei haittaa meitä, mutta Herra sanoo: "Älkää petkuttako itseänne."
Sisimpämme kertoo, keitä todella olemme. Tiedämme sen.
Tiedämme sen paremmin kuin kukaan muu.
Kun näet, mitä sydämessäsi on, tiedä, että se määrittää, kuka todella olet.
Sisimpämme, ei ulkokuoremme, määrittää, keitä todella olemme.
Aamen?
Lasken yhä perustuksia sille, mihin tahdon edetä.
Raamatussa käsketään varjelemaan sydän yli kaiken.
Luetaan Sananl. 4.
Annamme sananpaikkojen puhua meille sen sijaan, -
että joku tulkitsisi niitä.
Sananl. 4:23:ssa sanotaan: -
"Yli kaiken varottavan varjele sydämesi, -
sillä sieltä elämä lähtee."
Tämä on hyvin havainnollista kieltä.
"Yli kaiken varottavan varjele sydämesi".
Älä ole leväperäinen sydämesi suhteen.
Varjele sitä. Ole valveilla. Varjele sitä yli kaiken varottavan, -
koska sieltä virtaavat elämän lähteen virrat.
Jos laiminlyöt sitä ja vihollinen pääsee sisään, se voi katkaista elämänvirran.
Se voi kääntää pois tai saastuttaa elämänvirran.
Kun niin käy, sydän lakkaa olemasta suurin valtti -
ja siitä tulee suurin rasite.
Mennään Jer. 17:9―10:een.
"Petollinen on sydän ylitse kaiken -
ja pahanilkinen".
Luen uudelleen.
"Petollinen on sydän ylitse kaiken".
Jos maailmassa on petollisia asioita, mukaan lukien käärme, -
sydän on niitäkin petollisempi.
"Petollinen on sydän ylitse kaiken ja pahanilkinen"...
"Minä, Herra, tutkin sydämen, koettelen munaskuut, -
ja annan jokaiselle hänen vaelluksensa mukaan, -
hänen töittensä hedelmän mukaan."
Kun pohdin tätä, tarkastelin omaa elämääni.
Usein jos sisällämme ei kaikki ole aivan oikein, -
mutta se ei näy ulkopuolelle, toimimme aivan kuten yleensäkin.
Tutut olettavat, että olet sama kuin aina aiemminkin.
Kaikki näyttää ulkoisesti menevän hyvin, niin kuin ennenkin.
Silti syvällä sisimmässäsi tiedät, että jokin asia kaipaa korjaamista.
On helppo petkuttaa itseään ajattelemalla, -
että kaikki näyttää hyvältä, kaikki ajattelevat asioiden olevan hyvin -
ja että toimin voitelussa niin kuin ennenkin, joten ei hätää.
Salomonkin alkoi ajautua pois Herran tieltä.
Aina kun hän pysähtyi, hän koki, ettei hän saa tyydytystä ja ilon tunnetta.
Silti hän sanoi: "Minulla on yhä viisauteni ja voiteluni, -
joten ei hätää.
Vaikka elämäni hedelmä ei tuo tyydytystä, -
voitelu toimii yhä, joten ei hätää.
Hän jatkoi rappion tiellä, kunnes oli myöhäistä kääntyä.
Sinä ja minä, kun olemme täällä...
Sydämessäni olisi monia muitakin painavia taakkoja, joita jakaa -
esimerkiksi lopunajoista ja ajoista, joita elämme, ja kansakunnistamme, -
mutta koin, että on tärkeää käsitellä ensin sydämemme tilaa.
Sitten voimme jatkaa kohti Jom kippuria -
ja ottaa vastaan kaiken, mitä Jumala on valmistellut palvelijoidensa kautta.
Tahdon kysyä, mikä on sydämesi ja minun sydämeni tila?
Jes. 43:1: "Mutta nyt, näin sanoo Herra, joka loi sinut, Jaakob, -
joka valmisti sinut, Israel: Älä pelkää, sillä minä olen lunastanut sinut, -
minä olen sinut nimeltä kutsunut; sinä olet minun.
Jos vetten läpi kuljet, olen minä sinun kanssasi, -
jos virtojen läpi, eivät ne sinua upota; jos tulen läpi käyt, et sinä kärvenny, -
eikä liekki sinua polta."
Aamen.
Mikä ihana lupaus!
Kysymys kuuluu...
Muista, mitä Paavali kirjoitti: "ottakaa päällenne Jumalan koko sota-asu,
voidaksenne pahana päivänä tehdä vastarintaa -
ja kaikki suoritettuanne pysyä pystyssä."
Se muistuttaa meitä siitä, että olemme Hänen. Hän on lunastanut meidät.
Hän on luvannut, että vaikka myrskyjä tulee, ne eivät tuhoa meitä.
Vaikka tuli tulee, se ei kärvennä meitä.
Hän korostaa, että ne asiat tulevat.
Hän sanoo: "Kun ne tulevat, muistakaa, mitä minä sanoin.
En suojaa teitä kaikelta, vain koska olette minun.
Sanon vain, että olkaa varuillanne; ne ovat tulossa. Myrskyt tulevat.
Tuli tulee. Niiden keskellä muistakaa sanani.
Muistakaa lupaukseni ja muistakaa minut. Lupaaja on uskollinen."
Kysymys kuuluu, selviätkö koettelemuksista.
Selviätkö koetuksen ajasta?
Selviätkö siitä, että luottamustasi Jumalaan ravistellaan?
Jumala sanoi Samuelille: "Kuinka kauan suret miestä, -
jonka hylkäsin, niin ettei hän enää saa olla kuninkaana.
Mene voitelemaan mies, jonka olen valinnut."
Kuvassa oli kaksi miestä: Saul ja Daavid.
Toinen oli kuningas, mutta Jumala oli hylännyt hänet ja pannut hänet viralta.
Jumala oli valinnut jo toisen, jonka sydän oli Hänen mielensä mukainen.
Katsotaan, mitä Saulille tapahtui.
Avaa 1. Sam. 13.
Luetaan jakeesta 14. Valotan taustaa.
Filistealaiset valmistautuivat hyökkäämään Israeliin.
Samuel tuli kuningas Saulin luo sanomaan: -
"Valmista uhri kolmen päivän kuluttua. Tulen toimittamaan sen Herralle.
Lähde sitten sotaan."
Kuka uhrin toimittaisi? Profeetta.
Kuka valmistelisi uhrin? Kuningas.
Kolmen päivän kuluttua Saul oletti, että Samuel saapuisi aamulla, -
mutta tämä ei ollutkaan siellä.
Siihen aikaan monet israelilaissotilaat olivat niin peloissaan, -
että he alkoivat karata. Toiset menivät piileskelemään luoliin.
He alkoivat karata.
Saul jäi koettelemuksen keskelle.
Tämä oli hänen paha päivänsä.
Tämä oli hänen koettelemuksensa.
Hänen edessään oli valinta: joko luottaa Herraan tai kansaan.
Hän tuli levottomaksi. Hän ajatteli: "Samuel ei tulekaan.
Minä toimitan uhrin itse." 1. Sam. 13:14:ssä sanotaan...
Jae 12: "niin minä ajattelin, -
nyt filistealaiset hyökkäävät minua vastaan alas Gilgaliin -
enkä minä ole etsinyt Herran mielisuosiota; -
ja minä rohkaisin itseni ja uhrasin polttouhrin".
ESV-käännöksessä sanotaan: "minä pakotin itseni ja uhrasin polttouhrin".
Tahdon keskittyä tähän puheeni loppuajan.
Saul kyllä tiesi, mikä on oikein ja väärin.
Hän ajatteli: "Tämä ei ole tehtäväni, mutta katso olosuhteita.
Katso tilannetta. Katso, miten asiat menevät.
Minä odotan, minä odotan."
Pian hän tajusi, että sotilaita oli livennyt joukoista.
Hän sanoi: "Minä pakotin itseni.
Tein tahallani asioita, joita minun ei olisi pitänyt tehdä.
Ylitin rajan."
Sano kanssani: "kompromissi".
Kompromissi on sitä, että tietää jonkin asian olevan oikein, -
mutta ei silti tee sitä olosuhteiden takia.
Et tee sitä, mitä teet, ilolla.
Et tee sitä, mitä teet, juhlien. Pakotat itsesi siihen.
Kaikki sinussa yrittää harata vastaan.
Kaikki sanoo: "Ei! Älä tee sitä!"
Sanot: "Minä tiedän! Minä tiedän, mutta minä pakotan itseni."
Saul sanoi: "Pakotin itseni, koska olit myöhässä. Et ollut täällä."
Raamatussa sanotaan, että juuri kun uhri oli uhrattu, Samuel saapui.
Samuel ei myöhästynyt. Saul oli paniikissa.
Hän erehtyi ajattelemaan: "Ehkä Jumala ei autakaan.
Ehkä Jumala ei täytäkään lupaustaan. Ehken kuullutkaan oikein."
Käsittelen tätä syvällisemmin, koska elämässämme tätä tulee vastaan.
Kohtaamme olosuhteita ja uhkia johtajilta, pomoilta ja ihmisiltä, -
jotka ovat auktoriteettiasemassa.
Sitä ajattelee, että kaikki on mennyttä.
Sisimpäsi sanoo: "Luota Herraan."
Sanot: "Mitä, jos Hän ei autakaan?"
Pakotamme itsemme. Samuel sanoi Saulille: -
"'Sinä olet tehnyt tyhmästi.
Et ole noudattanut Herran, Jumalasi, käskyä, jonka hän antoi sinulle; -
muutoin olisi Herra vahvistanut sinun kuninkuutesi Israelissa -
ikuisiksi ajoiksi. Mutta nyt sinun kuninkuutesi ei ole pysyvä.
Herra on etsinyt itselleen mielensä mukaisen miehen, -
ja hänet on Herra määrännyt kansansa ruhtinaaksi, -
koska sinä et noudattanut käskyä, minkä Herra sinulle antoi.'
Sitten Samuel nousi ja meni Gilgalista Benjaminin Gibeaan.
Ja Saul piti mukanansa olevan väen katselmuksen".
Teen Saulista yhteenvedon.
Hän ei osannut käsitellä epäonnistumisen pelkoa.
Häntä ei kohdannut epäonnistuminen vaan epäonnistumisen pelko.
Tuntuuko se sinusta tutulta? Epäonnistumisen pelko.
Jumala ei ole luovuttanut, mutta pelkäät, mitä jos Hän ei autakaan.
Tahdon tällä osoittaa, -
miksi Raamatussa kehotetaan varjelemaan sydän yli kaiken.
"Varjele sydämesi ylitse kaiken varottavan."
Epäonnistumisen tai katastrofin pelko eivät ole ainoita asioita, -
joita on vaikea kohdata ja pysyä pystyssä.
Joskus on vaikea pysyä pystyssä menestyksen aikana.
Saul ei osannut käsitellä epäonnistumisen pelkoa.
Daavidin koetukseksi osoittautui menestys.
Daavid ei osannut käsitellä menestystä.
Luetaan eräs raamatunpaikka.
Sitä ennen selitän, mitä tapahtui.
Kun joku sanoo: "Pakotin itseni", se on kompromissi.
Kompromissi heikentää sydäntä.
Kun tuntee rajat ja kokee painostusta, -
tulee lähelle rajaa ja ajattelee: "Ehkä rajan takana on vastaus.
Näet sen. Tartu siihen."
Ajattelet kuitenkin: "Ei. Rajaa ei pidä ylittää. Minun ei pidä mennä tuonne.
Mitä teen, sitten kun ylitän rajan? Mitä, jos en palaakaan takaisin?
Kun palaan takaisin, miten voin katsoa Häntä silmiin?
En tee sitä."
Tulee päivä jolloin ajattelet: "En tiedä, mitä tehdä. En voi muutakaan.
Tiedän rajat, mutta en voi sille mitään. Minä ylitän rajan."
Kun sen ylittää kerran, menettää jotakin.
Menettää Pyhän Hengen rajoituksesta jotakin.
Se, mikä oli ennen vaikea ylittää, on nyt paljon helpompaa.
Seuraavana päivänä sanoo: "Tein sen eilen, enkä ole vielä korjannut asiaa.
Voin tehdä sen uudelleen ja katua sitten kerralla kaikkea."
Siitä tulee joka kerta helpompaa.
Joka kerta menee hiukan pidemmälle, ihan vähän vain, eikä se tunnu pahalta
Kompromissi heikentää sydäntä, kunnes isot synnit eivät näytä miltään.
Jos alamme tehdä kompromisseja, teemme jotakin, ja se tuntuu pahalta.
Seuraavalla kerralla se tuntuu helpommalta.
Se tuntuu vähältä, mutta muutaman kerran jälkeen se on kasvanut isoksi.
Ihmiset ihmettelisivät sitä.
Se näyttää sellaiselta, mitä on mahdotonta hyväksyä, -
mutta silti sen sai järkeiltyä hyväksyttäväksi, -
koska se oli vain vähän joka kerta.
Kompromissi ryöstää meiltä synnintunnon.
Saattaa kulua kuukausia, ennen kuin teemme parannusta.
Kompromissi ryöstää meiltä synnintunnon.
Kompromissi sanoo: "Vain vähän ei haittaa." Siitä tulee lopuksi paljon.
Tahdon tutkia erään toisen miehen elämää.
Saul ei osannut käsitellä epäonnistumisen pelkoa.
Daavid ei osannut käsitellä menestystä.
Tahdon tutkia Daavidin sydäntä koetuksen ja koettelemuksen keskellä.
Avaa kanssani 2. Sam. 11.
"Vuoden vaihteessa, kuningasten sotaanlähtöaikana, -
lähetti Daavid Jooabin ja hänen kanssaan palvelijansa -
ja koko Israelin sotaretkelle; ja he hävittivät ammonilaisten maata -
ja piirittivät Rabbaa. Mutta Daavid itse jäi Jerusalemiin."
Se oli aikaa, jolloin kuninkaat lähtivät sotaan.
Daavid oli taistellut monissa sodissa.
Hänestä oli tullut sota-asiantuntija. Hän oli kasvattanut urheita miehiä.
Silti tässä hän sanoi: "Vaikka olen kuningas -
ja nyt on kuninkaiden sotaanlähtöaika, minun ei tarvitse mennä.
Jään kaupunkiin. Miehet pärjäävät kyllä."
Ei ollut tärkeää, pärjäsivätkö he vai eivät.
Raamatun mukaan oli kuninkaiden sotaanlähtöaika.
Jos ei ole sotaa, ei lähetetä miehiä. Hän lähetti, joten sota oli todellinen.
Se oli kompromissin ensimmäinen taso.
Se näyttää pieneltä ja harmittomalta. Kompromissi näyttää harmittomalta.
Me kaikki olemme alttiita sellaisille tilanteille.
Kompromissi näyttää harmittomalta.
Miehet lähtivät.
2. Sam. 11:2―5: "Niin tapahtui eräänä iltana, -
kun Daavid oli noussut vuoteeltansa ja käveli kuninkaan linnan katolla, -
että hän katolta näki naisen peseytymässä; -
ja nainen oli näöltään hyvin ihana.
Daavid lähetti hankkimaan tietoja naisesta; ja sanottiin: -
'Se on Batseba, Eliamin tytär, heettiläisen Uurian vaimo'."
Daavid kysyi: "Kuka tuo nainen on?"
Hänelle sanottiin: "Hänhän on Batseba, -
sen ja sen tytär, sen ja sen vaimo."
Sen yksin olisi pitänyt riittää pysäyttämään Daavidin.
Kuitenkin Daavid sanoi: "Ei se haittaa, jos vähän jututan häntä.
Me vähän keskustelemme vain.
Hakekaa hänet tänne."
Sano vierustoverillesi: "ihan vähän kerrallaan".
Ihan vähän kerrallaan.
"Niin Daavid lähetti sanansaattajat häntä noutamaan, -
ja hän tuli hänen luoksensa. Ja Daavid makasi naisen kanssa, -
joka juuri oli puhdistautunut saastaisuudestaan.
Sitten tämä palasi kotiinsa. Ja vaimo tuli raskaaksi; -
ja hän lähetti ilmoittamaan Daavidille: 'Minä olen raskaana'."
Kompromisseja ei ole ikinä tarkoitettu pysyviksi.
Niiden on määrä olla väliaikaisia.
Niiden on määrä mennä pois ja jättää rauhaan.
Muistatko, kun viimeksi teit kompromissin?
Et odota, että seuraukset ovat pysyviä.
"Vain tämän yhden ainoan kerran."
Sitten nainen sotki kaiken.
Hän lähetti kuninkaalle sanan: "Tiedätkö mitä, olen raskaana."
Katsotaan yhdessä sydäntä.
Kaikille voidaan antaa kiusauksia, ja kaikki saattavat langeta.
Kaikki saattavat tehdä syntiä.
Jotkut heräävät synnistään ja sanovat: "Mitä olen tehnytkään?"
He juoksevat ympäriinsä ja pyytävät apua.
Uskotko, että Daavid oli sellainen?
Kuinka monta kuukautta kului, kun nainen huomasi olevansa raskaana?
Daavidille se oli ollutta ja mennyttä.
Hän oli antautunut suhteelle, mutta se oli loppunut.
Siitä ei ollut haittaa, koska kukaan ei tiennyt siitä.
Muutaman kuukauden kuluttua nainen sanoo: -
"Olen raskaana eikä mieheni ole kotona, joten lapsi on varmasti sinun."
Mitä Daavid teki?
Missä oli hänen synnintuntonsa?
2. Sam. 11:6: "Silloin Daavid lähetti Jooabille sanan: -
'Lähetä minun luokseni heettiläinen Uuria'.
Ja Jooab lähetti Uurian Daavidin luo. Ja kun Uuria tuli Daavidin luo, -
kysyi tämä, kuinka Jooab ja väki voivat ja kuinka sota menestyi.
Ja Daavid sanoi Uurialle: 'Mene kotiisi ja pese jalkasi'.
Uuria lähti kuninkaan linnasta, ja kuninkaan lahja seurasi häntä.
Mutta Uuria panikin maata kuninkaan linnan oven eteen -
kaikkien muiden herransa palvelijain joukkoon eikä mennyt kotiinsa."
Tutkitaan tätä. Daavid kantoi asioita sydämessään.
Asiat menivät huonompaan suuntaan. Hän sanoi: "Voin korjata tämän."
Kompromissi tekee niin. Sano vierustoverillesi: "Voin korjata tämän."
Daavid sanoi: "Tiedän, mitä tehdään. Käsken miehesi tulla käymään kotona.
Hän makaa kanssasi, ja se siitä. Älä puhu siitä enää."
Kuvittele. Uuria tulee kuninkaan luo. Kuningas on oikein ystävällinen.
"Istuhan, hyvä mies. Ota viiniä.
Kerrohan, miten sotatantereella sujuu."
Hän ei olisi yleensä keskustellut Uurian kaltaisen miehen kanssa.
Sitten hän sanoi: "Menehän kotiisi virkistäytymään."
Sitten Uuria sai kuninkaalta lahjan.
Uuria ei mennytkään kotiin. Hän ei ollut juutalainen vaan heettiläinen.
Hän oli oppinut kunnioittamaan Daavidin Jumalaa.
Onko elämässäsi ollut ihmisiä, jotka ovat oppineet pelkäämään Jumalaa -
sinun, todistuksesi ja uskollisuutesi takia?
Sitten huomaatkin, että he ovat paljon uskollisempia kuin sinä.
He pelkäävät Jumalaa enemmän kuin sinä. Se on sydämen ongelma.
Sitä ei näe ulkopuolelta. Kukaan ei edes tiedä siitä.
Raamatussa sanotaan, että niin kuin sydämesi on, sitä sinä todella olet.
Lohdutamme itseämme sanomalla: "Ei se näy ulkopuolelle.
Kukaan ei puhu siitä. Korjaan sen jossakin vaiheessa.
Hoidan sen. Tiedän, mitä pitää tehdä."
Sano kanssani: "Kompromissi." En kuule teitä. - Kompromissi.
Kompromissi. Kompromissi kovettaa sydämen.
Kompromissi saa meidät näyttämään viisaammilta kuin olemme.
Daavid kuuli, ettei Uuria mennytkään kotiinsa.
"Kun Daavidille ilmoitettiin: 'Uuria ei ole mennytkään kotiinsa', -
sanoi Daavid Uurialle: 'Tulethan sinä matkalta, mikset mennyt kotiisi?'
Mutta Uuria sanoi Daavidille: -
'Arkki ja Israel ja Juuda asuvat lehtimajoissa, -
minun herrani Jooab ja herrani palvelijat ovat leiriytyneinä kedolla; -
menisinkö minä kotiin syömään, juomaan -
ja makaamaan vaimoni kanssa? Niin totta kuin sinä elät'"...
Hän vannoi kuninkaan kautta.
..."'ja sinun sielusi elää: sitä minä en tee.'"
Hän ei vannonut Israelin Jumalan kautta vaan Daavidin kautta.
"Niin kauan kuin sinä, Jumalan palvelija, elät, en voi sitä tehdä.
En voi sitä tehdä."
Mitä Daavid teki?
En yritä tuhota Daavidin todistusta.
Tahdon sanoa, että niin kuin Daavid kuului Hänelle, sinä kuulut Hänelle.
Niin kuin Daavid oli Jumalan lunas- tama, minä olen Jumalan lunastama.
Niin kuin Daavid pystyi siihen, mekin olemme vaaravyöhykkeellä.
Se saattaa nyt näyttää saastaiselta, -
mutta jos olet sydämessäsi rehellinen, tiedät, että se on mahdollista.
Se osoittaa, ettei sen ole väliä, vaikka maailma ei tiedä ja huomaa
Miten kauan pidämme asian niin?
Daavid kaikessa kavaluudessaan sanoo: "Hyvä on. Et siis tee sitä."
2. Sam. 11:12: "'Jää tänne vielä täksi päiväksi, -
niin minä huomenna päästän sinut menemään'.
Niin Uuria jäi Jerusalemiin vielä siksi päiväksi. Seuraavana päivänä -
Daavid kutsui hänet luoksensa syömään ja juomaan -
ja juotti hänet juovuksiin." Daavid jatkoi juonittelua.
Hän ajatteli: "Keksin kyllä keinon." Hän juotti hänet juovuksiin.
"Mutta illalla hän meni maata vuoteelleen -
herransa palvelijain joukkoon eikä mennyt kotiinsa.
Seuraavana aamuna Daavid kirjoitti kirjeen Jooabille -
ja lähetti sen Uurian mukana. Ja kirjeessä hän kirjoitti näin: -
'Pankaa Uuria eturintaan, kiivaimpaan taisteluun, -
ja vetäytykää takaisin hänen luotaan, että hänet lyötäisiin kuoliaaksi'."
Älkää ajatelko, miten paha mies Daavid oli.
Ajatelkaa, mihin Jumalan miehet ja naiset pystyvät.
Tiedän opetuksesta, joka sanoo: "Ei sen väliä. Olemme armon alla."
Annetaan Sanan puhua meille.
Jumalan mies, jota Jumala sanoi sydämensä mukaiseksi mieheksi, -
sanoo: "Ellet suostu juonitteluuni, menetät henkesi."
Hän antoi Uurialle kirjeen vietäväksi Jooabille.
Se oli Uurian kuolemantuomio.
Ja...
"Piirittäessään kaupunkia Jooab asetti Uurian siihen paikkaan, -
missä tiesi urhoollisimpien miesten olevan.
Kun sitten kaupungin miehet ryntäsivät ulos -
ja ryhtyivät taisteluun Jooabin kanssa, niin väkeä, -
Daavidin palvelijoita, kaatui, ja myöskin heettiläinen Uuria kuoli.
Sitten Jooab lähetti ilmoittamaan Daavidille kaikki, -
mitä taistelussa oli tapahtunut. Ja hän käski sanansaattajaa sanoen -
'Kun olet kertonut kuninkaalle kaikki, mitä sodassa on tapahtunut, -
niin kuningas ehkä kiivastuu ja sanoo sinulle: -
'Miksi menitte niin lähelle kaupunkia taistelemaan?
Ettekö tienneet, että ne ampuvat muurilta?
Kuka surmasi Abimelekin, Jerubbesetin pojan?
Eikö nainen heittänyt muurilta jauhinkiviä hänen päällensä, -
niin että hän kuoli Teebeksessä? Miksi menitte niin lähelle muuria?'
Sano silloin: 'Myöskin sinun palvelijasi heettiläinen Uuria on kuollut'."
Jos hän suuttuu, sano: "Heettiläinen Uuria kaatui myös."
"Sanansaattaja lähti, ja tultuaan hän ilmoitti Daavidille kaiken"...
2. Sam. 11:25: "Silloin Daavid sanoi sanansaattajalle: -
'Sano näin Jooabille: "Älä pane sitä pahaksesi, -
sillä miekka syö milloin yhden, milloin toisen; -
taistele urheasti kaupunkia vastaan ja hävitä se". Rohkaise häntä näin.'
Kompromissi kovettaa sydämen.
Hän käski sanoa Jooabille: "Älä sitä murehdi. Tämä on sotaa.
Sotilaita kaatuu. Jatka vain taistelua."
Oletko ollut sellaisessa tilanteessa?
Oikeutat vääryyden, koska se auttaa sinua.
Kuuntele.
"Kun Uurian vaimo kuuli, että hänen miehensä Uuria oli kuollut, -
piti hän puolisolleen valittajaiset. Mutta kun suruaika oli ohitse, -
lähetti Daavid ottamaan hänet linnaansa, -
ja hän tuli hänen vaimoksensa. Sitten hän synnytti hänelle pojan.
Mutta se, minkä Daavid oli tehnyt, oli paha Herran silmissä."
Elämme sukupolvessa, jossa Jumalaa pidetään itsestäänselvyytenä.
Yhteiskunta rohkaisee seuraamaan sydämemme jokaista mielijohdetta.
Meidän pitää saada kaikki, mitä haluamme.
Vaikka tiedämme tekevämme väärin, sanomme: "Olemme armon alla.
Ei mitään hätää."
Jatkamme sitä ja lisäksi rohkaisemme muitakin samaan.
Raamatussa sanotaan, että se, minkä Daavid oli tehnyt, -
oli paha Herran silmissä. Se oli paha Herran silmissä.
Jos Daavidin teko oli Herran silmissä paha, -
niin ovat myös meidän tekomme.
Seksuaalisuuden ohella sitä voi olla talouden alalla, sanoissa, -
siinä, miten kohtelemme muita, ja kaikilla elämänalueilla.
Kyse on sydämen tilasta.
Oli miten oli, ajatelkaa sitä.
Yhtäkkiä Daavid sanoo: "Ongelma on poissa.
Se on hoidettu.
Kenenkään ei tarvitse edes tietää siitä. Se on ohi.
Batseba on linnassani. Olemme laillisesti naimisissa.
Kukaan ei voi sanoa, että otin hänet laittomasti. Hän oli leski.
Otin hänet laillisesti. Kaikki on kunnossa."
Oletko ollut tilanteessa, jossa ratkaiset asian niin -
tai autat jotakuta ratkaisemaan asiaa niin seurakunnassa -
tai Jumalan valtakunnan työssä?
2. Sam. 12:1: "Ja Herra lähetti Naatanin Daavidin tykö.
Kun hän tuli hänen tykönsä, sanoi hän hänelle: -
'Kaksi miestä oli samassa kaupun- gissa, toinen rikas ja toinen köyhä.
Rikkaalla oli lampaita ja raavaita hyvin paljon.
Mutta köyhällä ei ollut muuta kuin yksi ainoa pieni karitsa, -
jonka hän oli ostanut. Hän elätti sitä, ja se kasvoi hänen luonansa -
yhdessä hänen lastensa kanssa: se söi hänen leipäpalastansa, -
joi hänen maljastansa, makasi hänen sylissään ja oli hänelle niinkuin tytär.
Niin rikkaalle miehelle tuli vieras.
Mutta hän ei raskinut ottaa omia lampaitansa eikä raavaitansa -
valmistaakseen ruokaa matkamie- helle, joka oli tullut hänen luoksensa;
vaan hän otti köyhän miehen karitsan ja valmisti sen miehelle, -
joka oli tullut hänen luoksensa.'
Niin Daavid vihastui kovin siihen mieheen ja sanoi Naatanille: -
'Niin totta kuin Herra elää: mies, joka tämän on tehnyt, on kuoleman oma.
Ja karitsa hänen on korvattava nelinkertaisesti, -
koska hän teki näin ja koska hän ei sääliä tuntenut.'"
Näin käy, kun lakaisemme omat tekomme maton alle -
ja kuulemme jostakusta toisesta, -
jostakusta pastorista, aviomiehestä, aviovaimosta tai tyttärestä.
Mitä? Hyvänen aika! Miten se on mahdollista?
Sitä on mahdoton hyväksyä.
Miksi? Kukapa tietää omat tekomme?
Kaikki tietävät, että minulla on kaikki hyvin.
Niinpä minä näyttelen vanhurskasta.
"Mutta Naatan sanoi Daavidille: -
'Sinä olet se mies.'"
Sano vierustoverillesi: "Sinä olet se mies."
Pelkäät katsoakin vierustoveriasi.
Se ei ole helppoa, eihän?
Se ei ole helppoa.
Muistattehan, Apostolien tekojen kirjassa, -
mies ja vaimo olivat myyneet maatilansa ja toivat rahat.
He sanoivat: "Tässä kaikki." Pietari sanoi: -
"Miksi saatana tuli sydämeesi, niin että valehtelet Pyhälle Hengelle?"
Mies kaatui maahan ja kuoli.
Vaimo tuli hyvätuulisena. "Kaikki tietävät, että kaikki on kunnossa.
Kuka tietää, että kätkimme jotakin?"
Pietari kysyi: "Tässäkö kaikki?" Hän vastasi: "Kyllä."
"Saat seurata miestäsi."
Sinä olet se mies. Jos Jumala kohtaisi meitä samalla tavalla, -
kuinka monta ruumista tulisi täällä tänäkin iltana?
Kiitos Jumalalle Hänen armostaan.
Kiitos Jumalalle Hänen pitkämielisyydestään.
"Minä olen voidellut sinut Israelin kuninkaaksi -
ja pelastanut sinut Saulin käsistä.
Minä olen antanut sinulle herrasi linnan -
ja antanut herrasi vaimot sinun syliisi; -
ja minä olen antanut sinulle Israelin ja Juudan heimot.
Ja jos tämä olisi vähän, -
niin minä antaisin sinulle vielä sekä sitä että tätä.
Miksi sinä olet pitänyt halpana Herran sanan ja tehnyt sitä, -
mikä on pahaa hänen silmissään?
Heettiläisen Uurian sinä olet surmannut miekalla, -
olet tappanut hänet ammonilaisten miekalla, -
ja hänen vaimonsa sinä olet ottanut vaimoksesi.
Sentähden ei miekka ole milloinkaan väistyvä sinun suvustasi, -
koska olet pitänyt halpana minut -
ja ottanut vaimoksesi heettiläisen Uurian vaimon."
Pahin nuhde ei ollut se, mitä Daavid teki Uurialle, vaan se, -
että Daavid piti halpana Jumalan ja kohteli Häntä ja Hänen Sanaansa niin.
"Miksi kohtelet minua niin kuin ihmistä, joka näkee vain ulkokuoren?
Minä tutkin sydämet. Sanoin niin, kun voitelin sinut kuninkaaksi.
Niin minä sanoin. Miksi kohtelit minua niin kuin en näkisi?
Miksi levität käteni edessäni, ylistät ja tanssit -
ja kohtelet minua niin kuin en näkisi?
Kohtelet minua niin kuin en näkisi pintaa syvemmälle."
Se sattui Häneen.
Se sattui Häneen. Hän sanoi: -
"Kohtelet minua kuin ihmistä, kuin en olisi Jumala.
Kohtelet minua niin kuin en osaisi kertoa, mitä sydämessäsi on."
Luuletko, ettei Daavid koko sen ajan jatkanut Herran palvelemista, -
Herralle laulamista ja temppelissä käymistä?
Jumala sanoi: "Kun tulet läsnäolooni ja lähdet pois muuttumattomana, -
minä oikein pidät minua? Kenenä sinä minua oikein pidät?"
Näin Jumala sanoo meillekin. Kun tulemme Herran eteen, -
Hän ei tuomitse meitä: "Miten saatoit?"
Hän sanoo: " Olen antanut keinon päästä siitä pois.
Olen antanut teille veren, joka voi palvella minua puhtaana.
Olen maksanut sovituksen. Te voitte tulla puhtaiksi.
Miksi tulette läsnäolooni ja lähdette muuttumattomana?"
Sanon erään asian. Oli kaksi miestä.
Molemmat olivat kuninkaita. Molemmat lankesivat syntiin.
Profeetta nuhteli heitä molempia. Kun kuningas Saulia nuhdeltiin, -
hän lateli tekosyitä. Hän selitti: "Ei se johtunut minusta vaan kansasta."
"Toimme eläimet mukanamme, jotta voimme uhrata Jumalalle."
"Säästimme vain muutaman miehen. Onko se niin paha? Voin selittää."
Lopputuloksena hänet hylättiin kokonaan.
Jumala ei enää ollut tekemisissä hänen kanssaan.
Siinä Daavidin sydän näyttäytyy hyvin kauniina.
Kun asia esitettiin hänelle... Hän oli ihminen kuten sinä ja minä.
Me kaikki kykenemme olemaan pahoja ja saastaisia.
Me kaikki kykenemme piilottamaan syntimme -
ja unohtamaan, että Hän tutkii sydämet.
Me kaikki kykenemme samaan kuin Daavid.
Kun hänet laitettiin vastakkain sen kanssa, hän ei yrittänyt selitellä sitä.
Hän ei sanonut: "Se oli naisen vika. Hän kylpi silmieni alla."
Daavid sanoi: "Minä olen tehnyt syntiä Herraa vastaan".
"Olen tehnyt suuren synnin Jumalan edessä."
Kaikki hänen juonensa, temppunsa ja manipulointinsa -
näyttivät hänestä yhtäkkiä saastaisena kuten Jumalan edessä.
Hän sanoi: "Olen tehnyt syntiä Jumalaa vastaan. Mitä ajattelin?"
Profeetta sanoi: "Jumala on antanut sinulle anteeksi, -
mutta poika, joka sinulle on syntynyt, on kuoleva tekosi tähden."
Kyllä. Daavidilla oli heikkoutensa, -
mutta hänellä oli sydän, joka oli särjettynä Jumalan edessä.
Hän osasi nöyrtyä.
Pyhä Henki puhuttelee meistä joitakuita tällä hetkellä.
Joku ajattelee: "Milloin puhuja lopettaa? On jo ruoka-aika."
Saatamme olla kokouksessa, ja Pyhä Henki puhuttelee.
Saatamme ajatella: "Koska hän lopettaa?"
Kun kokous loppuu, lähdet pois muuttumattomana.
Se on Saulin henki. Saattaa odottaa sama loppu kuin Saulilla.
On olemassa Daavidin henki.
Se pysähtyy ja sanoo: "Ohjelmista viis, olen tehnyt syntiä Jumalaa vastaan.
En pysty jatkamaan. Minun on pysähdyttävä ja hoidettava asia.
Minun on nöyrryttävä ja huudettava Herran puoleen."
Silloin Daavid kirjoitti kauniin Psalmin, Ps. 51:n. Siinä sanotaan: -
"Katso, minä olen synnissä syntynyt, ja äitini on minut synnissä siittänyt."
"Pese minut puhtaaksi...
Sinua ainoata vastaan minä olen syntiä tehnyt."
"Sillä ei sinulle kelpaa teurasuhri... polttouhri ei ole sinulle mieleen"...
..."särjettyä ja murtunutta sydäntä et sinä, Jumala, hylkää."
..."ole minulle armollinen" ..."Jumala, luo minuun puhdas sydän".
Yhtäkkiä hän tajusi: "Kaikki alkoi hyvin. Miten päädyin tähän?"
Kysy vierustoveriltasi: "Kaikki alkoi hyvin, veli. Kaikki alkoi hyvin, sisar.
Mitä oikein tapahtui?"
Älä tuo tuomiota yllesi.
Tässä oli mies, jonka kanssa Jumala teki liiton.
Ps. 89:ssä sanotaan: "Jos hänen poikansa hylkäävät minun lakini...
niin minä rankaisen [heitä, mutta en] minä liittoani riko [Daavidin kanssa]".
Ei siksi, että Daavid olisi ollut täydellinen, -
vaan siksi, että hänellä oli särjetty ja murtunut sydän, joka etsi Jumalaa.
Jumala ei etsi täydellisyyttä. Hän etsii sydäntä, joka on kuin Daavidin sydän.
Vaikka epäonnistumme, lankeamme -
ja olemme samassa jamassa kuin Daavid, -
olkoon meillä sydän, joka sanoo: "Jumala, minä tunnustan.
Olen tehnyt syntiä Sinua vastaan. Vain Sinä voit puhdistaa minut.
En voi turvautua omaan apuuni enkä kenenkään muun apuun.
Yksin Sinä voit puhdistaa minut."
Tullaan Herran eteen.
Kerro Jumalalle: "Sinä tiedät, mitä on meneillään.
Sinä tiedät, mitä olen joskus tehnyt. Luulin, että se on ollutta ja mennyttä.
Juonittelin itseni ulos siitä, mutta kohtelin sinua kuin ihmistä.
Tänään tahdon tuoda sen eteesi alttarille. Tunnustan sen."
Nouse seisomaan ja muista, että Jumala tietää kaiken.
Jumala näkee kaiken. Häneltä mikään ei ole salassa.
Jumala pystyy silti antamaan anteeksi ja asettamaan ennalleen.
Jumalan armo on uusi joka aamu.
Tullaan Hänen eteensä, ei pelossa vaan nöyränä.
Daavid sanoi: "särjettyä ja murtunutta sydäntä et sinä, Jumala hylkää".
Aamen.
Suomennos: Marianne Tenetz