Isä, kiitämme tästä illasta.
Omistamme illan Sinulle.
Herra, emme ole lopettaneet emmekä siirtyneet Hengessä.
Olemme yhä samassa Hengessä.
Jatkamme sitä, mitä olet tehnyt tänä iltana. Kiitos Jumalan tulesta, -
joka on tässä paikassa.
Kiitämme Israelin nuorista. Kiitos, että olet sytyttänyt tämän maan nuoret.
Jatkat tämän kansakunnan ja nuorten sytyttämistä.
Tekosi ovat rohkaisseet sydämiämme. Jatkat rohkaisemistamme -
näiden päivien aikana, etenkin Joosua-sukupolven aikana.
Jeesuksen nimessä. Kiitos Isä.
Isä, jatkamme palvomista tässä paikassa, Herra. Korotamme nimeäsi.
Isä, olet väkevä Jumala. Olet väkevä.
Olet väkevä pelastamaan. Olet väkevä saamaan äänet toimimaan.
Ylistämme Sinua. Saat kaiken ylistyksen, kiitoksen ja kunnian.
Tahdon puhua teille Jeesuksesta parin minuutin ajan.
Muutama päivä ennen tänne saapumista -
sain ilmestyksen Jeesuksen nimestä.
J-E-S-U-S, Jeesus
Se on ihana nimi.
Minulle se merkitsee paljon. Sen sisältö on runsas.
J on kuin "joy", ilo.
E on kuin eleganssi.
S on kuin sanktifikaatio, pyhitys.
U on kuin "unity", yhteys.
S on kuin "Saviour", Vapahtaja.
Kun sain tämän ilmestyksen, sanoin: "Vau!"
Se on mahtavaa.
Jokaisen kirjaimen merkitys -
on voimallinen. Ne puhuvat meille.
Ilo, eleganssi, pyhitys, yhteys.
Ei voi ottaa pois niistä yhtäkään, -
koska meillä pitää olla eleganttia iloa -
pyhityksessä ja yhteydessä Vapahtajan kanssa.
Sanonko uudelleen?
Eleganttia iloa -
pyhityksessä ja yhteydessä Vapahtajan kanssa.
Jotta voi olla yhteys Vapahtajaan, tarvitaan iloa.
Ilossa pitää olla eleganssia. Sitä varten tarvitaan pyhitystä.
Pyhitystä taas tarvitaan, jotta meillä voisi olla yhteyttä Vapahtajan kanssa.
Se on yksinkertaista.
Se on jokapäiväistä elämää varten. Pysäytän tämän.
Lausukaa perässäni.
Sanotaan yhdessä: J-E-S-U-S.
J-E-S-U-S
Yhdessä: J-E-S-U-S
Sanotaan se kolme kertaa.
Sen jälkeen sanon: "Te sanotte", ja te sanotte: "Jeesus!
Ei, te sanotte: "Jeesus!"
Kokeillaan. Yhdessä: -
J-E-S-U-S
J-E-S-U-S. Te sanotte: "Jeesus". Me sanomme: "Jeesus!"
Hienoa!
Nyt meillä on sanat. Tarvitaan myös liikettä.
Lauletaan ja julistetaan tuota nimeä nyt.
Julistetaan sen merkitystä: eleganttia iloa -
pyhityksessä ja yhteydessä Vapahtajan kanssa.
Aloitetaan.
Taputetaan käsiä!
Onko valmista?
J-E-S-U-S
Me sanomme, te sanotte: "Jeesus!"
J-E-S-U-S
Te sanotte: "Jeesus!" Me sanomme: "Jeesus!"
Tätä nimeä haluamme kohottaa
Tätä nimeä haluamme korottaa
Tätä nimeä tahdomme ylistää
Tämä on se nimi. Tämä on se nimi
Tätä nimeä haluamme kohottaa
Tätä nimeä haluamme korottaa
Tätä nimeä tahdomme ylistää
Tämä on se nimi. Tämä on se nimi
Taputa käsiä. Tömistele. Kohota ääni ja ylistä Vapauttajaa, Pelastajaa
Taputa kättä, taputa kättä
Hän on Jeesus, Vapahtajasi
Onko kaikki kunnossa?
Sanon: J-E-S-U-S. Se on Hänen nimensä.
Sanon: J-E-S-U-S. Jeesus! Hän on Herra.
Käykö se teille?
Taputa käsiä. Tömistele. Kohota ääni herrain Herralle
Anna Hänelle kaikkesi, koska tämä nimi on Jeesus
Taputa, tömistele. Kohota ääni herrain Herralle
Anna Hänelle kaikkesi, sillä tämä nimi on Jeesus. J-E-S-U-S
J-E-S-U-S
Te sanotte: "Jeesus!" Me sanomme: "Jeesus!"
Tätä nimeä haluamme kohottaa
Tätä nimeä haluamme korottaa
Tätä nimeä tahdomme ylistää
Tämä on se nimi. Tämä on se nimi
Tätä nimeä haluamme kohottaa
Tätä nimeä haluamme korottaa
Tätä nimeä tahdomme ylistää
Tämä on ihana tapa julistaa tuota ihanaa kallista nimeä.
Eikö niin?
Jatketaanko?
Emme voi pysyä vain näin, sillä Hän antaa meille ilon, -
jossa on eleganssi -
ja pyhitys -
yhteydessä Vapahtajan kanssa.
Meillä on myös toinen ylistyslaulu.
Sen nimi on: "Halleluja".
Laulamme sen ranskaksi. Sanat näkyvät valkokankaalla.
Voitte laulaa sen kanssamme ranskaksi.
Sanokaa: "Halle-halleluja!" - Ranskalaisella aksentilla
Kaikki englanninkieliset pitävät ranskalaista aksenttia ihanana.
Eikö totta? - Aamen!
Lauletaan: "Halle-halleluja!"
Halle-halleluja
Otetaan rytmi mukaan.
Halle-halleluja! Tämä on juhlan päivä
Halle-halleluja!
Se meni paremmin. Se on sulosointua korvissani.
Oletteko valmiit? Aloitetaan.
Tämä on juhlan päivä kuten kaikki päivät.
Kasvojen täytyy olla iloiset ja sydänten liittyä yhteen.
Tiedämme, ettei ole Herran, Jumalamme, kaltaista.
Onko se totta vai ei?
Ei ole ketään Herran, Jumalamme vertaista.
Laulamme sen yhdessä.
Tällä kerralla toistatte perässäni.
Kuka on Herran, Jumalamme, vertainen?
Ei ole ketään Herran, meidän Jumalamme, vertaista.
Kuka on Herran, Jumalamme, vertainen?
Hän asuu korkeuksissa
Se oli vain harjoittelua. - Laulan kuin pikkulintu.
Lauletaan kovalla äänellä, lujina.
Koska kohotat äänesi, paholainen alkaa vapista, -
sillä se pelkää sinua.
Tahdomme päästää tähän maahan vapautumisen ja Messiaan ääniä, -
meille valmistettavan maan juhlan ääniä.
Kuka on Herran, Jumalamme, vertainen?
Ei ole ketään Herran, meidän Jumalamme, vertaista.
Kuka on Herran, Jumalamme, vertainen?
Hän asuu korkeuksissa
Kuka on Herran, Jumalamme, vertainen?
Ei ole ketään Herran, meidän Jumalamme, vertaista.
Kuka on Herran, Jumalamme, vertainen?
Hän asuu korkeuksissa
Room. 12:ssa kehotetaan -
antamaan ruumiit eläväksi uhriksi.
Ruumiilla ei tarkoiteta vain tätä fyysistä ruumista.
Sillä tarkoitetaan koko olemusta, henkeä, sielua ja ruumista.
Annamme sen elävänä uhrina.
Meidän täytyy ymmärtää tämä.
Koko olemuksemme on temppeli.
Ei vain ruumis, vaan koko olemus, henki, sielu ja ruumis, -
kolme yhdessä, on temppeli, elävä temppeli.
Pitäkää se sydämessänne. Painakaa ja sinetöikää se sinne.
Sinetöikää se pyhällä tulella.
Emme vitsaile. Olemme vakavia.
Vihollisen suhteen pitää olla vakava, -
koska se ei pelleile kanssamme, -
kun se hyökkää kimppuumme.
Aika, jona me nyt elämme, on hyvin vaikea.
Tämä on silti ihanaa aikaa Jumalan kanssa, -
koska Hän tekee ihanaa työtä. "Työ" ei ole oikea sana...
Hän sovittaa ihmeellisesti kansakuntia -
ja myös veljiä, sisaria, äitiä, isiä, setiä ja ystäviä keskenään.
Hän tekee sovitusta ja ennalleen asettamista Kristus-ruumiin sisällä.
Meillä on ylistyslaulu, -
jonka teimme... - Kymmenen vuotta sitten.
Kymmenen vuotta sitten. - Ennen kuin menimme naimisiin.
Olemme olleet naimisissa kymmenen vuotta.
Tämäkin laulu on ranskaksi.
Ota laulu itsellesi rukoukseksi sovittamisen puolesta -
isien, veljien, siskojen, äitien, tyttärien, poikien kesken.
Anna se rukouksena Herralle.
Tästä maasta käsin voimme antaa voimallisen rukousjulistuksen -
sovinnon puolesta perheisiimme ja kotimaahamme.
Täällä voimme laskea alas ongelmamme ja koettelemuksemme -
ja sanoa: "Jumala, Siionista pyydän täydellistä ennalleen asettamista -
kotiini ja kotimaahani." Aamen?
Herra, haluamme elää sovitustasi.
Tahdomme olla osa sovituksen ja ennalleen asettamisen suunnitelmiasi.
Toteutat niitä perheidemme suhteen, -
ystävien kesken, -
veljien ja sisarten kesken.
Herra, kumartukoon ylpeytemme.
Auta, että nöyrtyisimme edessäsi.
Auta, että etsisimme Sinua.
Herra, muuta sydämemme.
Auta, että keskittyisimme Sinuun, -
Sinun Persoonaasi ja Henkeesi.
Tahdomme korottaa Sinun nimeäsi.
Herra, olet lippumme.
Olet elämämme.
Olet elämänvirtamme.
Pyydän Desiréetä ja Sulemania rukoilemaan puolestani.
He ovat sisareni ja veljeni sydämessäni.
Keskustelin hiljattain Sulemanin kanssa soturin sydämestä.
Monet ajattelevat, että soturin sydämen omaava on kova ihminen.
Minulla on soturin sydän, samoin Sulemanilla ja Desiréellä.
Itse asiassa soturin sydämeen sattuu usein enemmän -
kuin muiden ihmisten sydämeen.
Taisteleminen vaatii paljon rohkeutta.
En tarkoita ihmisten välistä tappelua.
Tarkoitan taistelua totuuden ja yhteyden puolesta.
Tom ja minä kärsimme valtavasti tämän konferenssin takia joka vuosi.
Joinakin vuosina jopa sanon, etten enää halua tehdä tätä.
Se sattuu liikaa.
Sattuu liikaa, kun taistelee yhteyden ja kansojen puolesta -
väärinkäsityksiä ja tuomitsemista vastaan.
Joskus sanon, että haluan vain olla normaali. En tahdo, -
että ihmisillä on kaikkia näkemyksiä minusta, työstämme ja elämästämme.
Sitä on soturina oleminen.
Vaatii rohkeutta ja soturin sydäntä sanoa: "Taistele vielä kerran."
Joskus arvostelemme sotureita.
He ovat eturintamassa. Nauramme heille: "Mitähän he nyt tekevät?"
On helpompi vain seurata sivusta.
Minulle sanotaan: "Se ja se sanoi sinusta näin."
Vastaan: "He istuvatkin kentän reunalla. Minä olen mukana pelissä."
Jalkapalloilijoita arvostellaan: "Olisi tehnyt noin tai näin."
Kysyn: "Olitko itse kentällä? Harjoitteletko 12 tuntia päivässä?
Oletko ottamassa vastaan taklauksia 80 kilometrin tuntivauhdilla -
sadan kilon äijiltä?"
Kun kuulen ihmisten puheita, sanon: "Ainakin minä olen mukana pelissä."
Joten he voivat sanoa, mitä he haluavat.
Heidänkin pitää tulla mukaan peliin.
Pyydän Desiréetä ja Sulemania rukoilemaan puolestani.
He molemmat ovat sydämeltään sotureita -
sekä hyvin vahvoja ja rohkeita.
Näen myös kivun.
Näen tietyissä ihmisessä rakkauden mutta myös kivun.
Ei ole eroa.
Puhun monien nuorten kanssa.
He luulevat, että olen syntynyt tällaiseksi. Ei!
On valtavaa kipua. Siinä kivussa syntyy rakkaus.
Rakkaus valitsee sen, -
ettei se tule katkeraksi, vihaiseksi ja anteeksiantamattomaksi.
Siinä on jotakin hyvin kaunista, -
kun valitsee antaa jälleen anteeksi sekä rakastaa ja siunata jälleen.
Vaikka se tuntuu rankalta, seuraan ristiä ja rakastan, maksoi mitä maksoi.
Noustaan seisomaan. Ojenna kätesi.
Kate on parhaita sisariani maailmassa.
Siunataan häntä tänä iltana.
Isä, kiitämme armostasi, -
joka kestää iäti.
Isä, kiitän rakkaasta sisarestamme.
Siunaamme häntä tänä iltana.
Kiitämme pastori Tomista ja siitä, että olet liittänyt heidät yhteen -
seisomaan vuorella, -
Jumalan asuinpaikassa, -
palvomaan Sinua, korottamaan nimeäsi tässä hienossa maassa.
Herra, tässä maassa on suuria vainoja.
Isä, pyydän armoa tätä iltaa varten.
Pyydän armoa ja voimaa tätä iltaa varten.
Anna edelleen voimaa tyttärellesi, Jumala.
Kun hän kulkee läpi kuoleman varjon laakson, -
hän ei pelkää mitään pahaa, sillä Sinä olet hänen kanssansa.
Siunaa häntä jatkossakin. Kiitos uudesta kirjasta, -
jonka annoit hänen kauttaan Kristus- ruumille ja jossa paljastat sydäntäsi.
Vuodata jatkossakin hänen ylleen armoasi, -
rauhaasi, varjeluasi, ymmärrystäsi ja ilmestystäsi.
Kun puhut meille tänä iltana, siunaa ja vahvista häntä.
Taivaan ilmestys annetaan hänelle.
Jeesuksen sydän paljastetaan tyttäresi kautta.
Annamme tämän ajan, hänen työnsä ja hänen elämänsä käteesi -
Jeesuksen nimessä. Aamen.
Isä, kiitos, että vaikka kutsumuksesi ei ole helppo, -
se on sen kaiken arvoinen. Se on todellakin sen kaiken arvoinen.
Kiitos, että olet antanut Katelle nöyrän sydämen -
ja että olet korottanut hänet, koska hän on nöyrtynyt edessäsi.
Kiitän Sinua siitä, -
että Getsemanen raskaan painon keskelläkin -
saadaan voitto öljyssä.
Kiitän, että kaikissa vaikeuksissa, vihollisen hyökkäyksissä -
ja kaikissa vaikeissa asioissa, joita olet häneltä pyytänyt, -
kiitän, että aina kun hän käy läpi sen suuren taakan, sen taakan keskellä, -
se suuri taakka tuottaa vielä suurempaa siunausta.
Öljy voi vuotaa hänen elämäänsä ja niille, joita hän palvelee.
Kiitän Sinua, Isä, siitä, -
että Jeesus kantaa häntä ja sitä taakkaa, -
että Hän kantaa ristiä, jonka kanssa Kate vaeltaa.
Hän kantaa Katen kivun, surun, kärsimyksen ja murheet.
Kiitän ilosta, johon Kate voi olla osallisena Kristuksen ansiosta.
Kiitos, että Hän kesti kärsimykset edessään olevan ilon tähden.
Iloon kuuluu läheisyys, joka Katella on Sinun kanssasi.
Kiitän läheisyyden sydämestä, jota annat.
Kiitos haavoittuvuudesta.
Kiitos hinnasta, jonka Kate on valmis maksamaan, -
jotta hän saisi yhä enemmän Sinua.
Paavali piti suurimpana kutsunaan tuntea Sinut paremmin.
Kiitos, että Katen työhön ja kutsuun kuuluu osana sydän, -
joka haluaa tuntea Sinua yhä enemmän.
Siunaan sitä. Pyydän kasvua, tietämyksen ja ilmestyksen kasvua, -
läheisyyden kasvua Jeesuksen nimessä.
Kiitos. Minun ei tarvitse enää puhua. He sanoivat jo kaiken.
En puhu pitkään. Tiedän, että kaikilla on ollut pitkä päivä.
Minäkin istun.
Tulkaa istumaan tänne, jos haluatte. Pidän perhekokoontumisista.
Tahdon puhua konferenssin teemasta, Daavidin sydämen saamisesta.
Ja...
Sydämestä, jota Jumala meistä etsii.
Olen juuri saanut valmiiksi kirjan.
Jes! Vai sanoisinko hepreaksi: Jesh!
Minusta on kiva katsella kantta.
Se on vähän kuin kuvakirja.
Kirjassa on kauniita kuvia.
Hetkinen.
Tahdon kertoa kirjan taustasta, -
koska kaikilla on oma tarinansa. Meillä on monia tarinoita.
Jumala kirjoittaa elämästämme kertomusta.
Meistä jokaisesta on laadittu oma kirjamme. Tiesitkö sen?
Olen aina ymmärtänyt sen. Olen kasvanut kirjojen maailmassa.
Perheelläni oli kirjakauppoja.
Opin lukemaan ja kirjoittamaan 3-vuotiaana.
Kirjoja, kirjoja ja kirjoja.
Olin se hiljainen lapsi, -
joka luki kolme kirjaa päivässä. Luin kirjoja koulubussissa.
Minä olin se lapsi. Outoa.
Elämässäni on aina ollut vahvana kuva Karitsan elämänkirjasta.
Sehän on kirja.
Taivaassa on aikakirjoja ja isoja kirjastoja.
Minulla on aina ollut sellainen näky taivaasta, -
Isä kutsuu lapsensa, kaikki meidät, ja sanoo: "Nyt on tarinatuokio."
Lukivatko vanhempanne teille?
Eivät kaikkien vanhemmat! Kaikki eivät osaa lukea.
Kertoivatko vanhempanne tarinoita, jos he eivät osanneet lukea?
Kertoivatko he tarinoita isovanhemmista tai veljestä?
Näin näyn Isästä taivaassa. Hän sanoi: "Nyt on tarinatuokio."
Kaikki kokoontuivat Hänen ympärilleen.
Raamatussa kerrotaan Daavidista, Mooseksesta, Joosuasta ja muista.
He tuntuvat niin suurilta ihmisiltä, etteivät he ole meistä edes todellisia.
Ajattelemme: "Olivatko he oikeasti joskus olemassa?"
Kerran Hän kokoaa meidät ympärilleen ja sanoo: -
"Tänään luemme Sodapopista."
Ihan totta!
Täällä me näemme niin vähän. Tietomme on vajavaista.
Kun katsomme muita ihmisiä... Samuel sanoi valitessaan Daavidia: -
"Ihminen näkee ulkomuodon, mutta Herra näkee sydämen."
Kun katsomme ihmisiä, näemme heistä hyvin vähän.
Näemme ulkokuoren, vaatteet ja ilmeen.
Voimme nähdä paljon, mutta emme tiedä koko kertomusta.
Emme tiedä, mitä joku on kokenut.
Saatamme tuomita jonkun heti kättelyssä aavistamatta, -
mitä joku on kokenut.
Näin tavallaan kunniagallerian.
Jumala sanoo: "Kerron soturipojastani Sodapopista.
Kerron voitoista, joita Hän sai nimessäni.
Ette tiedä sitä, mutta hän kävi suuria taisteluja nimessäni.
Henkivalloissa käytiin sotia, ja hän sai voittoja, -
koska hän oli kuuliainen ja altis antamaan elämänsä.
Näemme ison kuvan. Näemme asioita, joita emme koskaan nähneet.
Näemme tuttuja, jotka oli verhottu sellaiseen nöyryyteen, -
ettemme tienneet heidän olevan Jumalan suosikkeja.
He olivat valtakunnan asteikossa korkealla. Näemme niin vähän.
Tahdon lausua muutaman sanan kirjasta ja sen taustasta.
Kun olin aikuinen, noin 21-vuotias, -
ja omistin todella elämäni Herralle... Otin Herran vastaan, kun olin lapsi.
Täytyin Pyhällä Hengellä, kun olin 8. Olin sen jälkeen kokenut ihmeitä.
Olin nähnyt unia, näkyjä, yliluonnollisia asioita, enkeleitä, -
pahoja henkiä, ilmentymiä, noitia, velhoja ja monia muita asioita -
jo hyvin nuorena.
Kun olin 21-vuotias, päätin todella, -
etten vain uskoisi Jumalaan ja kokisi asioita vaan palvelisin Häntä -
ja seuraisin Häntä ja Hänen sanaansa.
Siihen aikaan sydämeeni tuli jotakin.
Herra sanoi: "Jos pidät edessäni täydellistä sydäntä, -
voin tehdä elämälläsi mitä vain.
Pyydän, että teet erään asian joka päivä.
Teet elämässäsi monia asioita, mutta ainoa asia, jota sinulta vaadin, -
on se, että pidät sydämesi puhtaana ja tahrattomana edessäni."
Se on ollut työtäni joka päivä sen jälkeen, ja sitä se on yhä.
Tahdon pitää sydämeni tahrattomana, ja siinä on paljon tekemistä, -
kun tulee loukkauksia, ilkeitä sanoja ja ilkeitä ihmisiä.
Tapahtuu kaikenlasta pomon, ystävien ja vihamiesten kanssa -
kaikissa asioissa, joita elämässämme on.
Niissäkin täytyy pitää sydän tahrattomana.
Saatan jälkeenpäin ajatella: "Tuo oli Daavid kedolla -hetkeni."
Kerron hetken kuluttua, -
miten Jumala näki Daavidin kedolla lammasten kanssa.
Me kaikki olemme tavallaan pelloillamme lampaidemme kanssa.
Siellä Jumala näkee meidät.
Hän näkee meidät silloin, kun kukaan muu ei näe. Hän näkee sisimpämme.
Puhun siitä enemmän.
Tulin Jerusalemiin ensi kerran vuonna 2003.
Tulin tähän konferenssiin.
Tapasin mielenkiintoisia ihmisiä Slovakiasta.
Silloin heitä oli vain kaksi.
Heistä yksi on täällä. Stefan!
Olen tuntenut sinut kymmenen vuotta. Aika rientää. Näytät hyvältä.
Olen vanhentunut enemmän kuin sinä.
Toinen oli Barbara. Barbara ja Stefan.
Siihen aikaan Stefan rullaluisteli.
Hänellä oli tapana rullaluistella ympäriinsä lipun kanssa.
En tiedä, miksei hän enää rullaluistele.
Hän on vapaa rullaluistelemaan.
Hän on hieno todistus Herralle.
Kun tulin konferenssiin, en tiedä, mistä se tuli, -
mutta päätin hengessäni osallistua konferenssin jokaiseen tilaisuuteen.
Tiedättekö, miten vaikeaa se on? Silloin päivät olivat vielä pidempiä.
Päivä alkoi aamukuudelta ja päättyi keskiyöllä.
Päätin käydä joka tilaisuudessa, ja niin minä kävinkin.
Kävin joka tilaisuudessa. Joskus vain makasin lattialla.
Toiset rukoilevat, ja minä huikkasin väsyneen "hallelujan".
Eräs eteläafrikkalainen ystäväni sanoi: -
"En ole ikinä tavannut ketään kaltaistasi."
Kysyin: "Mitä tarkoitat?"
Hän sanoi: "Kuulin halleluja-huutosi kaikkien muiden äänten yli."
Kävin siis konferenssissa. Se oli huikea kokemus.
Siksi olen täällä, koska se mullisti elämäni monin tavoin.
Se opetti, miten Jumala näkee maailman, Jerusalemin ja Israelin.
Sitten menin rukoushuoneelle Öljymäelle ja rukousvartijakouluun.
Se on järjestömme koulu, -
jossa tapaamme juutalaisia pastoreita ja arabipastoreita.
Saamme opetusta siitä, miten olla rukousvartija.
Silloin rukousvartijakoulu kesti kuukauden. Nyt se on kolme viikkoa.
Se oli hyvin tiivis opetusjakso.
Silloin rukoushuoneen rakennuksessa ei ollut vielä sitä tornia.
Silloin oli päivärukoushuone ja yörukoushuone, ettei herätetty ihmisiä.
Kun ihmisiä meni yörukoushuoneeseen, -
minä nukuin joka yö päivärukoushuoneessa.
Yritin nousta ylös aina, ennen kuin aamurukous alkoi kuudelta.
Siihen aikaan aloin kokea pakottavaa tarvetta lukea Daavidista.
Koin, että minun täytyy alkaa lukea Daavidista.
Minut valtasi ajatus siitä, kuka on kuningas Daavid.
1. Sam. 13:ssa ja Ap. t. 13:ssa sanotaan, -
että Daavid oli Jumalan sydämen mukainen mies. Ajattelin: "Vau!"
Se tuntui tosi innostavalta.
Ajattelin: "Sellainenkin voi olla. Jumala löysi jonkun, -
joka oli Hänen sydämensä mukainen."
Toki Jeesus oli Jumalan sydämen mukainen, -
mutta Raamatussa on vain yksi toinen Jumalan mielen mukainen mies.
En etsinyt siloteltua Hollywood-versiota Daavidista.
Halusin tietää, kuka Daavid todella on -
ja mitä Jumala rakasti hänen sydämessään niin paljon.
Sitten ajattelin: "Minun täytyy saada samanlainen sydän -
kuin Daavidilla oli."
En tiedä, miten pitkälle olen siinä päässyt.
Koen, että olen jatkuvasti matkalla etsimässä sitä, -
millainen on Jumalan sydämen mukainen sydän -
ja miten saada sydän, joka etsii aina Jumalaa. Se vain syvenee.
Tuntuu, että on aina uusia pyhittäytymisen tasoja.
Tietyssä hetkessä sanon: "Jumala, annan Sinulle kaikkeni."
Siinä hetkessä tuntuu, että annan Hänelle kaiken.
Vuoden kuluttua ajattelen: "Se oli hyvä, mutta nyt voin antaa enemmän.
Jumala, haluan antaa enemmän.
Haluan antaa Sinulle enemmän sydäntäni ja elämääni."
Se johtuu vain siitä, että Jumala on laajentanut sydäntäni.
Hän käyttää rukouskonferenssiakin.
Joudun venymään ja ponnistelemaan.
Asiat tuntuvat vaikeilta. Annan koko ajan sata prosenttia.
Joudun venymään.
Seuraavan vuoden konferenssissa ajattelen: -
"Se, mitä tein viime vuonna, tuntuu nyt helpolta." On uusia haasteita.
Jos käännymme Hänen puoleensa ja olemme Hänelle uskollisia -
ja jos meillä on vain kaipuukin...
Luulen, että Jumala on asiasta paljon innostuneempi kuin me.
Hän on innoissaan, kun joku haluaa Hänen mielensä mukaisen sydämen.
Hän tahtoo laajentaa sydämiämme, -
jotta rakastaisimme Häntä ja ihmisiä enemmän.
Tahdon nyt, että luemme yhdessä erään raamatunpaikan.
Sen jälkeen kerron lisää kirjastani.
Avataan 1. Sam. 16. Luen sen.
Siitä on tullut lempikohtiani Raamatussa.
Tässä Daavid valitaan.
Luen jakeeseen 13 asti.
"Ja Herra sanoi Samuelille: 'Kuinka kauan sinä suret Saulia?
Minähän olen hyljännyt hänet, -
niin ettei hän enää saa olla Israelin kuninkaana.
Täytä sarvesi öljyllä ja mene; -
minä lähetän sinut beetlehemiläisen Iisain luo, -
sillä hänen pojistansa minä olen katsonut itselleni kuninkaan.'
Mutta Samuel sanoi: 'Kuinka minä voisin mennä sinne?
Jos Saul saa sen kuulla, tappaa hän minut.' Herra vastasi: -
'Ota mukaasi vasikka ja sano: "Minä tulin uhraamaan Herralle".
Kutsu sitten Iisai uhrille, niin minä ilmoitan sinulle, mitä sinun on tehtävä;
ja voitele minulle se, jonka minä sinulle osoitan.'
Samuel teki, niinkuin Herra oli puhunut.
Mutta kun hän tuli Beetlehemiin, tulivat kaupungin vanhimmat -
vavisten häntä vastaan ja kysyivät: 'Tietääkö tulosi rauhaa?'
Hän vastasi: 'Rauhaa. Minä olen tullut uhraamaan Herralle.
Pyhittäytykää ja tulkaa minun kanssani uhrille.'
Ja hän pyhitti Iisain ja hänen poikansa ja kutsui heidät uhrille.
Kun he sitten tulivat ja hän näki Eliabin, ajatteli hän: -
'Varmaan on nyt tässä Herran edessä hänen voideltunsa'.
Mutta Herra sanoi Samuelille: -
'Älä katso hänen näköänsä äläkä kookasta vartaloansa, -
sillä minä olen hänet hyljännyt. Sillä ei ole, niinkuin ihminen näkee: -
ihminen näkee ulkomuodon, mutta Herra näkee sydämen.'
Niin Iisai kutsui Abinadabin ja toi hänet Samuelin eteen.
Mutta hän sanoi: 'Ei ole Herra tätäkään valinnut'.
Silloin Iisai toi Samman esille.
Mutta hän sanoi: - 'Ei ole Herra tätäkään valinnut'.
Niin toi Iisai seitsemän poikaansa Samuelin eteen.
Mutta Samuel sanoi Iisaille: 'Herra ei ole valinnut ketään näistä'.
Ja Samuel kysyi Iisailta: 'Siinäkö olivat kaikki nuorukaiset?'
Hän vastasi: 'Vielä on nuorin jäljellä, mutta hän on kaitsemassa lampaita'.
Niin Samuel sanoi Iisaille: 'Lähetä noutamaan hänet, -
sillä me emme istu ruualle, ennenkuin hän tulee tänne'.
Silloin tämä noudatti hänet; -
ja hän oli verevä, kaunissilmäinen ja sorea nähdä.
Ja Herra sanoi: 'Nouse ja voitele tämä, sillä hän se on'.
Niin Samuel otti öljysarven ja voiteli hänet hänen veljiensä keskellä.
Ja Herran henki tuli Daavidiin, siitä päivästä ja yhä edelleen.
Sitten Samuel nousi ja meni Raamaan." Herran sana.
Tämä on minusta ihana kohta, -
koska Daavid ei ollut edes kokoonpanossa.
Samuel tuli valitsemaan kuningasta.
Iisai ei edes ottanut yhtä poikaa mukaan.
En tiedä, miten teidän perheessänne: koetko, että sisaruksistanne jotakuta -
rakastettiin enemmän kuin muita?
Tai että sinua rakastettiin vähemmän kuin muita?
Hän oli Israelin tuleva kuningas, -
mutta isä ei edes harkinnut häntä.
Hän ajatteli: "Se pikkupoika kedolla, -
hän on vain Daavid. Hän on lammasten luona."
Minusta se on ihana kohtaus.
Samuelkin luuli: "Vanhin poika, Eliab, on varmasti se. Hän oli vahvin.
Hän on komea, kookas ja vahva. Sen täytyy olla hän." Mutta ei.
Daavidilla ei ollut aavistustakaan, mitä oli meneillä. Hän oli lampaiden luona.
Tämä on siloteltu kuvani hänestä: -
Hän soittaa harppua ja laulaa: -
"Siunattu olkoon Herran nimi".
Lampaat alkavat laulaa kuorossa. Ei.
Se on musikaaliversio.
Bää-bää-bää, bää-bää-bää
Mielikuvitukseni pääsee valloilleen, kun luen Raamattua.
Mikä versio tämä onkaan..?
Rakastan tätä kohtausta. Palaan siihen yhä uudelleen.
Omassa elämässänikin pyydän...
Joskus se on vaikeampaa, kun Jumala alkaa nostaa sinua, -
olipa se mitä tahansa.
Sanon aina nuorille: "Olkaa kiitollisia siitä, missä olette.
Nauttikaa nuoruudestanne. Älkää yrittäkö aikuistua liian nopeasti."
Kaikkien pitäisi nauttia elämän- vaiheesta, jossa kulloinkin olemme: -
sinkkuna, naimisissa, jos on lapsia, jos ei ole lapsia...
Aina pitäisi iloita olla kiitollinen siitä, mitä Jumala antaa.
Kun Hän antaa enemmän, sen mukana tulee vastuuta ja taakkaa.
Hän kantaa taakkoja kanssamme.
Kehotan ihmisiä rukoushuoneellammekin -
olemaan kiitollisia tilanteestaan. Nauttikaa huolettomasta elämästänne.
Vastuunkantajat tietävät, mitä tarkoitan.
Daavid oli siellä.
Palaan aina tilanteeseen, jossa Jumala löysi minut.
Kukaan ei tuntenut minua. Minulla ei ollut mitään.
En ollut mitään kenellekään, paitsi perheelleni ja ystävilleni.
Palaan aina siihen paikkaan sydämessäni.
Avner Boskey puhui tästä tänään: meidän täytyy tietää, mistä tulimme.
Daavid varmasti palasi aina siihen: -
"Olin kedolla paimentamassa lampaita."
Jumala nosti hänet korkeimpaan mahdolliseen asemaan.
Silloinkin Daavid muisti sen.
Toiseksi Jumala näkee, eduksemme ja tappioksemme.
Hän näkee sen, mitä muut eivät näe.
Joskus luulemme piileskelevämme.
Jotkut tietävät, mistä puhun.
Joskus piileskelemme emmekä halua muiden näkevän edes suuruutta, -
jonka Jumala on meihin asettanut.
Joskus pidämme toisia suurina ja toisia vähemmän suurina.
Se ei mene niin.
Jotkut piilottelevat suuruuttaan.
Toiset taas piilottelevat pahuutta elämässään.
Jumala katsoo kaikkea. Hän katsoo jokaista sydäntä.
Ihmiset sanovat: "Miksi tuo saa aina suuria mahdollisuuksia?
Miksi he saavat tehdä noin ja näin?"
Jumala katsoo sydämeen. Hän ei halua, että kadehtisimme.
Hän katsoo sydämen puhtautta. Jos Hän löytää puhtaan sydämen, -
Hänelle täydellisen sydämen, Hän sanoo: "Tämä on astiani.
Voin käyttää häntä, sillä hänen sydämensä on kääntynyt kohti minua.
Vaikka hänen perheensä hyljeksii häntä, hänen sydämensä etsii minua."
Sitä näkee perheissäkin: -
"Miksi Jumala nosti hänet? Hänhän on vähäisin."
Hänen sydämensä oli murtunut, nöyrä ja kohti Jumalaa.
Jumala sanoo: "Pidän tästä sydämestä. Voin käyttää sitä."
Palaan tähän, ja näen tämän Daavidin elämässä.
Voin vain kuvitella, mitä kedolla tapahtui.
Jumala etsi seuraavaa kuningasta kaikkialta.
Hän näkee täydellisesti ja puolueettomasti.
Hän näki sydämen, joka miellyttää Häntä.
Kun olen kirjoittanut King of Hearts (Sydänten kuningas) -kirjaa, -
olen huomannut, että Hän on sydäntemme Kuningas.
Hän tuntee jokaisen sydämen maailmassa täydellisesti.
Suomennos: Marianne Tenetz