Shalom! Tervetuloa Jerusalem studion erikoislähetykseen.
Palestiinalaisislamistit ovat kuluneen viikon aikana ampuneet 1700 rakettia
kohti Israelin siviiliyhteisöjä.
Samalla Israel heikentää Hamasin ja sen liittolaisten sotilaallisia kykyjä -
ilma- ja tykistöpommituksin.
Se on tuhonnut jo yli tuhat strategista ja taktista kohdetta.
Kaaos riivaa nyt koko Israelia.
Sadat väkivaltaiset mellakat ovat tuhonneet kyliä ja kaupunkeja -
arabien ja israelilaisten tai pääosin arabien asuttamilla alueilla.
Aiheesta ja sen taktisista ja strategi- sista näkökulmista keskustelemassa -
TV7:n Lähi-idän ajankohtaisohjelman juontaja, suurlähettiläs Danny Ajalon.
Hän on myös entinen apulais- ulkoministeri ja USA:n lähettiläs.
Tohtori Eran Lerman, Jerusalemin strategian ja turvallisuuslaitoksen -
varajohtaja, sekä Salem-instituutin luennoitsija.
Hän on myös Israelin entinen kansallisen turvallisuuden -
apulaisneuvonantaja. Mukana myös TV7:n analyytikko -
ja Jerusalemin vartijat -ohjelman juontaja Amir Oren.
Kerrotko lyhyen päivityksen tilanteesta.
Taistelut jatkuvat ja monia haasteita on käsillä.
- Katsotaan asioita niiden asiayhteydessä.
Gazan ja Israelin välinen tilanne on jatkuvaluonteinen ruutitynnyri.
Mutta miksi se räjähti juuri tällä viikolla?
Ja mitkä ovat sen jälkiseuraukset?
Tähän yhteyteen kuuluu kolme ulottuvuutta.
Yksi on palestiinalaisten sisäinen.
Hamas näki tilaisuuden esittäytyä pyhien paikkojen puolustajana.
Jerusalemin Al-Aqsa -moskeija on niistä kuuluisin.
Siksi se kutsuu operaatiotaan nyt "Jerusalemin sapeliksi", -
tai "Qudsin sapeliksi" arabiaksi.
Toinen on palestiinalaisten ja Israelin välinen ulottuvuus, -
sekä sotilaallinen että strateginen.
Kolmas ulottuvuus on israelilaisten sisäinen näkökulma.
Tämä on kahdella tasolla.
Yksi koskee Israelin katujen tapahtumia -
sekä liikennereittejä, joilla mellakat puhkesivat.
Lain ja järjestyksen palauttaminen on ollut hyvin hidasta.
Toinen taso on poliittinen.
Yksi mahdolliseen, tulevaan muutoshallitukseen liittymässä ollut -
puolue, Naftali Bennettin Jamina ryntäsi yllättäen koalitiosta ulos -
päiväkausien katumellakoinnin päälle.
Siksi lähiviikkojen tapahtumat ovat nyt kysymysmerkin alla.
- Aivan. Ennen kuin perehdymme diplomatian näkökulmiin -
kysyn strategisesta näkökulmasta.
Tohtori Lerman, onko tämä osa laajempaa shakkipeliä?
Wienissä meneillään olevat neuvottelut Iranin kanssa, -
Mossad-päällikkö Jossi Cohenin ja kansallisen turvallisuusneuvonantaja -
Meir Ben Shabbatin tapaamiset USA:ssa, -
niillä on ollut vaikutuksensa myös Israelissa.
Lähi-itää tarkasteltaessa näemme tapahtumia -
jotka liittyvät tähän tilanteeseen. Mitä voit kertoa tästä?
- En allekirjoita sitä että Iran on suoraan lietsonut nämä tapahtumat.
Mutta heidän välikätensä kuten Palestiinalainen islamilainen jihad, -
ja tässä on ero: Hamas työskentelee iranilaisten kanssa, -
Palestiinalainen islamilainen jihad (PIJ) työskentelee iranilaisille, -
ja se on osoittanut olleensa hyvin lupaava väkivallan eskaloimisessa.
Joten Iranin intresseissä on nyt vetää Israel pitkitettyyn -
konfliktiin Gazassa.
Näin Israelin kädet olisivat sidotut ja sen huomio pois pohjoisesta.
Sekä Iranin uhasta.
Siksi IDF (Israelin puolustusvoimat) ei ole innokas menemään Gazaan -
ja takertua pitkitettyyn kamppailuun siellä.
Iran on siellä taustalla.
On myös eräs kieroutunut näkökulma tähän.
Useimmat oleelliset arabimaailman mahdit -
ovat nyt kumppaneita Israelin kanssa -
Iranin vastaisella rintamalla.
Niiden kiinnostus palestiinalaisasiaa kohtaan -
vajosi nollaan tai sen alle.
Arabimaailmasta on kuultu lausuntoja, -
joiden mukaan palestiinalaiset ovat itse aiheuttaneet oman kurjuutensa.
Hamas on tässä tilanteessa kokenut -
omasta mielestään olevansa velvoitettu -
tarttumaan kysymykseen Jerusalemin asemasta, -
asemoidakseen palestiinalais- kysymyksen ja itsensä uudelleen -
arabimaailman huomion keskipisteeksi.
En sanoisi heidän olleen kovin menestyksekkäitä tässä.
Arabimaiden kaduilla on nähty murinaa, mutta ei juuri muuta.
Arabivaltiot ovat ilmaisseet tyrmistyksenä Israelin toimista -
mutta eivät ole toimineet asiassa. Näimme vuosina 2012 ja 2014 -
paljon vakavampia reaktioita vaikkapa Egyptiltä.
Egyptin ulkoministeri Sameh Shoukry -
soitti ulkoministerillemme Gabi Ashkenazille.
Hän kritisoi Israelin toimia, mutta siinä ei ollut kyse välien katkeamisesta
Palestiinalaiset ovat omillaan.
Hamas luultavasti toimii jotta saisi huomion käännettyä -
palestiinalaisasiaan jälleen.
Ehkä myös kansainvälisen huomion, joka näyttää olevan toisaalla nyt.
- Jordanian ulkoministeri Ayman Safadi on hyvin kriittinen -
ja aktiivinen Israelia koskevissa asioissa.
Hän jopa sanoo että kaikilla, erityisesti Jerusalemin tapahtumilla, -
jättäen Gazan sivuun, -
on seurauksia Jordanian ja Israelin välisiin suhteisiin.
- He eivät ole kutsuneet..
- Aivan, he eivät ole kutsuneet lähettilästään vielä.
- Suurlähettiläs Ajalon?
Kun tätä kaikkea tarkastellaan diplomaattisesta näkökulmasta, -
olemme nähneet Ayman Safadin matkanneen USA:han -
tapaamaan virkaveljeään Antony Blinkeniä.
Kansainvälinen yhteisö näyttäisi olevan, -
Israelin äänekkäitä vastustajia lukuun ottamatta, -
mutta näemme yhteisön tukevan Israelin toimia, -
mitä Gazasta ammuttuun summittaiseen rakettituleen tulee.
- Tässä on melkoinen muutos menneisiin, jolloin Israel oli aina -
se tavanomainen epäilty, joka tuomittiin joukolla -
arabi- ja EU-maissa.
Jordania on poikkeus.
Se on kaikkein haavoittuvin ja siksi se koittaa aktiivisesti pysäyttää -
Hamasin väkivaltaisuudet.
Se on haavoittuvainen siksi koska Hamasilla on vahvoja linnakkeita -
Jordaniassa.
Mutta isossa kuvassa katsottuna Hamas on omillaan.
Sillä on (Turkin presidentti) Erdoganin moraalinen tuki, mutta ei muuta.
Iran ja Hizbollah tukee sitä, -
mutta se ei riitä. Kansainvälisen yhteisön sisällä vallitsee ymmärrys -
ja se on paremmalla mallilla kuin koskaan.
Se ymmärtää että Hamasilla on avoin, käynnissä oleva sota Israelia vastaan.
Sen katkaisee vain ajoittaiset tulitauot. He ovat vannoneet -
tuhoavansa Israelin.
Näimme Hamasilta taktisen yllätyksen nyt.
He ovat käyttäneet aikansa hyvin sitten edellisen, -
IDF:n vuoden 2014 Suojaava reuna -operaation.
Nyt yllätyksenä oli se, että heidän rakettinsa olivat -
suurennettuja, niissä oli raskaammat lastit, -
kantama oli pitempi ja niitä oli paljon enemmän kuin odotettiin.
Hamas laski kuitenkin väärin.
Se luuli saavansa ensi-iskun -
ja niin kuin Amir sanoi, esiintyvän Jerusalemin puolustajana, -
yhdistäen israelilaisarabit meitä vastaan, -
samoin kuin koko arabimaailman. Mutta se ei onnistunut.
Hamas anoi tulitaukoa jo ensimmäisen päivän jälkeen.
Tällä kertaa Israel ei lankea tähän ansaan.
Se ei tee tulitaukoa ennen kuin se on tehnyt suuren strategisen iskun, -
joka pitää Hamasin aisoissa paljon pitempään kuin aikaisemmin.
- Aivan. Herra Oren, ainakin yhtä näistä kolmesta tulisi korostaa: -
yksi on virhearviointi, toinen on syyt ja seuraukset, -
kolmas on sattuma, ainakin jossain määrin.
Kun puhutaan virhearvioinnista ja tarkastellaan yksityiskohtia -
ison kuvan sijasta, -
niin näemme kuinka tapahtumien ketju, -
erityisesti Itä-Jerusalemin Sheikh Jarrahin asuinalueella, -
jota ulkoministeri kutsui kiinteistökiistaksi, -
käsiteltiin väärin heti alusta lähtien.
Korkeimman oikeuden oikeusprosessi -
toteutettiin herkimpänä mahdollisena ajankohtana, ramadan-kuussa.
Se antoi Gazan ja muiden alueiden islamistijärjestöille mahdollisuuden -
käyttää tilannetta hyväksi ja muuttaa se uskonnolliseksi sodaksi.
Tästä on aiheutunut useita tapahtumaketjuja.
Hamasin virhearviointi oli, niin kuin tohtori Lerman mainitsi, -
sallia Iranilta ohjeensa saavan PIJ:n -
ampua seitsemän rakettia Jerusalemia kohti.
Samalla Hamas esittäytyy Jerusalemin suojelijana.
Israel vetää punaisen viivan ja vastaa tuleen.
Se nimitti Gazan operaation "Muurinvartijoiksi".
Muurinvahti-nimi oli jo käytetty poliisioperaatiossa aiemmin.
Sopiko tämä tapahtumaketju Israelin intresseihin, -
kun Iranin kanssa käytävää shakki- ottelua katsotaan isossa kuvassa?
- Yleistämme asioita Israelista ja Hamasista puhuttaessa.
Jos asiaa katsottaisiin Marsista -
jossa möyrii nyt ihmistekoisia koneita, -
tämän sitä näkisi: alueita johdetaan yhtenäisellä tavalla.
Mutta tämä pihvi täytyy viipaloida ohuempiin osiin.
Gazassa käydään köydenvetoa kahden ryhmittymän välillä.
Ja minäkin yleistän nyt, mutta jotta asia olisi yksinkertaisempi: -
kaksi Hamasin alaisuudessa olevaa ryhmittymää.
Molemmat ovat ääriryhmittymiä Israelin näkökulmasta katsottuna.
Mutta toinen on sitä vähemmän kuin toinen.
Toista johtaa Jahya Sinwar, jonka pitäisi olla Hamasin ylin johtaja.
Toista johtaa Mohammed Deif, ääri-ääriryhmän johtaja.
Israelin tiedusteluanalyytikot ovat tarkkailleet Gazaa vuosikausia, -
ja luulivat virheellisesti Sinwarin vievän voiton.
Ja että hän määräisi Hamasia pidättäytymään ampumasta, -
vaikka PIJ ryhtyisikin tulittamaan.
Kävi ilmi että Mohammad Deif vei voiton tässä, ainakin nyt.
Yksi Israelin päämääristä tässä operaation pitkittämisessä on -
näyttää Hamasin johdolle ja sen äänestäjille, -
että Sinwar oli oikeassa ja Deif väärässä.
Tässä on siten eräänlainen virhearvio kyseessä molemmilta puolilta.
Israelin sotilasoppia tarkasteltaessa ei tarvitse olla von Clausewitzin oppilas -
nähdäkseen että jokaisen sotilas- toimen takana on poliittinen viitekehys
Israel haluaa puolustaa itseään.
Esittää pelotteita ja viivyttää seuraavaa kierrosta.
Sekä heikentää Hamasin ja PIJ:n kykyjä.
Israel ei halua jumittua Gazan miehittämiseen.
Se joutuisi myöhemmin vetäytymään ja maksamaan miehistötappioilla -
sekä muilla kustannuksilla siitä.
Koska Israel ei estä ennakkoon asevoiman rakentamista, -
joka useimmiten on rakettien tai tunneleiden rakentamista, -
se odottaa tilaisuutta, jonka Hamas on sille nyt antanut.
Israel pyrkii näännytyssotaan, jossa seuraava kierros vuosien päästä -
alkaisi Israelin osalta paremmista lähtökohdista.
Kun seuraava sota alkaa, tai Hamas liittyy toiseen alueelliseen sotaan, -
on sillä vähemmän hyödykkeitä käytettävänä, -
kuten täsmäohjuksia, tuotantotiloja, tunneleita jne.
Israelilla on silloin parempi tiedustelu, -
koska se, minkä se sai aikaan Gazassa, pakottaisi Hamasin -
antamaan merkkejä toiminnastaan nimittämällä uutta väkeä -
ja rakentamalla uusia päämajoja.
Ammatillisesti katsottuna Israel olisi tässä niskan päällä.
Strategisesti katsottuna emme voi olla varmoja voittiko Israel nyt.
Israelin kaduilla mellakoidaan, ja ne puhkesivat ko. konfliktin yhteydessä.
Mikäli Hamasilla on muistilista -
se voi todeta "Jerusalem, hoidettu".
"Ben Gurionin lentokenttä, hoidettu".
"Eilatin ja Ashkelonin välinen putkilinja, hoideltu" jne.
Sillä ei ole merkitystä haluaisiko Israel alentaa vaatimustasoaan, -
koska se nähtäisiin pudotuksena.
- On tärkeää tehdä katsojillemme selväksi ettei Hamas ole tiivis järjestö
Se on kokoelma heimoja, -
joilla on verisiteitä alueen eri maihin.
Sen eri osapuolet ovat lojaaleja Turkille, Qatarille, -
joillakin on sympatioita egyptiläisiä kohtaan jne.
Sillä on siteitä kautta koko alueen eivätkä he ole aina samaa mieltä.
Verrattuna konfliktin edellisiin kierroksiin -
olemme nähneet että IDF:llä on ollut selkeät kohteet Gazassa.
Se on heikentänyt siellä operoivia islamistijärjestöjä.
Nämä asiat verrattaviksi tämän päivän konfliktiin: -
turkkilaisten piti aikojen saatossa kukistaa -
armenialaiset ja assyyrialaiset kilpaillakseen Itä-Rooman imperiumin
eli Konstantinopolin kanssa.
Ennen kuin Saksa hyökkäsi Puolaan, sen piti miettiä miten estää -
Ranskaa ja Britanniaa menemästä Suomeen (avuksi talvisodassa).
Erilaisia näkökulmia pohditaan.
Tämä antaa Israelille selvät tavoitteet joita valmistella -
sotien välisenä kivun aikana.
Se voi valmistautua päivään jolloin Hizbollah ja Iran -
olisivat täydessä sodassa Israelin kanssa.
Silloin Israel ei haluaisi joutua nahistelemaan Hamasin kanssa -
eteläisillä rajoillaan.
Olenko oikeassa tämän analyysin kanssa, tri Lerman?
- Jätän nyt Israelin päätöksentekijät sivuun.
Tämä ei ollut huomion keskipisteenä -
IDF:n komentajilla ja puolustustahoilla.
En ota tässä nyt huomioon poliittisten tahojen näkemystä, -
joka oli täysin uppoutunut Israelin sisäisen dynamiikan pyörteisiin -
parin viime vuoden aikana.
Iran on Israelin tärkeysjärjestyksessä ensimmäisenä, -
ja Gazan tilanne pitää saada rauhoitettua jotta se ei -
vie huomiota tärkeimmästä polttopisteestä.
IDF oli juuri käynnistämässä valtavaa, ennennäkemätöntä, -
kaikkia sen aselajeja koskevaa har- joitusta, Iranin ja pohjoisen suunnan -
ollessa keskiössä.
Mutta opimme näistä koko ajan.
Hamas on laukaissut noin 2000 rakettia Israeliin.
Pois lukien ne 300 jotka jäivät vajaaksi ja putosivat Gazan alueelle -
aiheuttaen paljon siviilitappioita siellä.
Hamasin vajaaksi jääneet raketit aiheuttivat ne.
Seuraukset ovat kivuliaita.
Mutta ne ovat vain naarmu Israelin kyvyssä selvitä ja kukoistaa.
Kahdeksan kuollutta. Yksi oli nainen, joka ei ehtinyt suojaan.
Kaksi menehtynyttä oli arabeja Lodia lähellä olevasta kylästä.
Yksi intialainen työntekijä.
Loput ovat israelilaisia.
Sotilas ja poika tapettiin.
He eivät kuolleet raketeista vaan suorasta tulituksesta.
Venäläiset saisivat hävetä kun antoivat tämän tapahtua.
Oli selvä että heidän asetoimituk- sensa Syyriaan joutuu vääriin käsiin.
Mutta tämä sikseen. Raketti-iskut eivät osoittaudu tehokkaiksi.
Rautakupoli-ilmatorjuntajärjestelmän tehokkuus on vaikuttava.
Se ei ole täydellinen, mutta jos Hizbollah pohtii oma kapasiteettiaan, -
sen kannattaa pohtia olettamuksiaan uudelleen.
Israelin yhteiskunta tulee kestämään.
Israel on vastahakoinen tekemään maahyökkäystä Gazaan, -
mutta mikäli luen oikein (sotaopin) vallankumousta, -
jota ensin kenraali Gadi Eizenkot ja sitten kenraali Aviv Kochavi -
ovat yrittäneet istuttaa IDF:ään, niin sota tulee olemaan liikuntasotaa -
pohjoisella rintamalla heti ensimmäisestä päivästä.
Syvyyteen suuntautuvaa liikettä, jota erikoisjoukot ja Israelin -
ylivoimaiset kyvyt tukevat joka ulottuvuudessa.
Tämä näkyy tulevaisuudessa sotilaallisessa näkökulmassa -
Iranin välikäsien kanssa tapahtuvissa konflikteissa.
Näistä saadut opetukset ovat olleet, -
ja sanon tämän varovaisesti, rohkaisevia puhtaan sotilaallisesti.
Israelin sisäiset ongelmat ovat toisaalla, ne ovat yhteiskunnallisia, -
poliittisia ja moraalisia.
Ne ovat vaarallisempia moraalille ja yhteiskunnan tiiviydelle.
Mutta sotilaallisia ne eivät ole luonteeltaan.
- Ja paljon vaikeammin parannettavissa.
Suurlähettiläs Ajalon, kun Israelin nykyisiä haasteita tarkastellaan, -
näemme perustavanlaatuisen ongelman johtajatasolla, -
poliittisen tyhjiön.
Se tuli esiin pari vuotta sitten.
Johtajistolla on ollut vaikeita ylä- ja alamäkiä vuosien aikana.
Se aiheutti repeämän yhteiskunnassa,
joka marginalisoi arabiväestön.
Se pyrki näissä vaaleissa osallistumaan entistä aktiivisemmin
Israelin johtamiseen.
Arabiväestö on noussut nyt eturiviin -
ja panostanut kansallisiin haasteisiin, -
myös sosioekonomisiin ja koronaan liittyviin seurauksiin -
se on antanut oman panoksensa.
Näemme kuinka tämän tilanteen uskonnollisia näkökohtia -
käytetään hyväksi.
Etenkin Jerusalemin ja Temppelivuoren kohdalla, -
jossa vain muslimien sallitaan rukoilla.
Tämä on hyvin räjähdysherkkä aihe.
Uskonnollisuus on laukaissut tapahtumat, -
mutta se ei välttämättä ole juurisyy tapahtuneille.
Mitä voit kertoa tästä dynamiikasta?
Minkä tarvitsee muuttua?
- Repeämä Israelin yhteiskunnassa on ollut ilmeinen jo pitkän aikaa.
Presidentti Rivlin puhui neljästä heimosta: -
ultra-ortodokseista, ei-ortodoksien juutalaisyhteisö, -
kansallismielisten liike sekä arabit.
Kolme ensimmäistä ryhmää eroavat toisistaan jonkin verran poliittisesti -
ja kulttuurillisesti, mutta todellinen syvä jakauma vallitsee juutalaisten -
ja arabien välillä.
Tätä peittää hyvin ohut pinta, joka aika ajoin räjähtää.
Tällaista ei ole ehkä ollut sitten vuoden 1948, -
arabien ja juutalaisten välisiä purkaumia Israelissa.
Tässä on nähtävissä muutaman kehityssuunnan lähentyminen.
Olemme nähneet väkivaltaa arabiyhteisöissä, -
israelilais-arabiyhteisöissä vuosikymmeniä.
niissä ei ole mitään hallinnollisuutta. Poliisi ei pidä alueita prioriteettina,
kuten ei hallituskaan. - Se on rikollisen toiminnan väkivaltaa.
- Kyllä. He tappavat toisiaan, arabit arabeja.
He ostavat ammuksia ja aseistusta.
He voisivat luultavasti varustaa kah- den divisioonan edestä väkeä siellä -
laittomasti, heillä on kätköjä kodeissaan.
Aseita on helppo käyttää juutalaisia naapureita vastaan.
He ovat tottuneet käyttämään niitä toisiaan vastaan.
Toisekseen, Hamas ja pohjoisen islamistiset liikkeet ovat yllyttäneet -
ihmisiä, ja ne ovat levittäneet perättömiä huhuja.
He levittävät salaliittoteoriaa että Israel aikoo tuhota Temppelivuoren.
Ja että se aikoo tuhota kaikki moskeijat.
Tämä saa tuhannet muslimit Jerusalemiin -
jo pelkästään Israelista, kuten viime viikolla nähtiin.
Se käynnisti tapahtumat joita näemme nyt.
Hallitus ja poliisi eivät olleet valmistautuneet tähän.
Näemme kontrollin puutteen, ja kuinka tilanne on lähes menetetty.
Israelilaisilla ei ole ollut muuta vaih- toehtoa kuin ottaa ohjat omiin käsiin.
Kansa on hyvin varustautunut sen tekemiseen.
Vuonna 2001-2002 toisen intifadan aikaan -
opimme paljon noista tapahtumista.
Alkuun oli paljon pommeja, niitä oli busseissa, oli itsemurhapommittajia, -
ja se aiheutti paljon tyrmistystä.
Mutta vähän ajan päästä rakennettiin suojaava kilpi, -
kun IDF meni yhtenä joukkona Länsirannalle, -
myös sen asutuimmille alueille kuten Nablusiin ja muualle.
IDF lopetti intifadan.
Samoin käy tälläkin kertaa, jos arabit eivät pysty hillitsemään itseään.
On tärkeää kuitenkin korostaa että kyseessä eivät ole kaikki arabit.
Valtaosa Israelin arabeista ovat onnellisia täällä.
Kyse on nuorisosta, "shabaab", jota yllytetään. Suurin osa on työttömiä.
Hallituksen täytyy ottaa tämä huomioon pitkän tähtäimen -
strategialla, suunnitelmalla integroida arabeja yhteiskuntaamme.
Tarvitaan työnantajia, koulutusta, työpaikkoja.
Tämä on herätyskello israelilaisille ja hallitukselle.
Mutta niin kuin mainitsit, meillä ei ole ollut hallitusta kahteen vuoteen.
Vain tilapäishallitus. He puhuvat aina hallinnollisuudesta, -
mutta he ovat hukanneet sen.
Meillä ei ole ollut poliisipäällikköä kahteen vuoteen.
Nyt näemme sen seuraukset. - Herra Oren, voimmeko me jo -
puhua kansannoususta, tai intifadasta arabiaksi?
- Ei vielä.
Niin kuin Danny sanoi, emme ole nähneet tällaista vuosikymmeniin, -
kunnes vuonna 1966 voimaan astui sotilashallinto -
useilla alueilla. - Lähes joka puolella.
Se tarkoitti myös sitä, että Israelin juutalaisetkaan -
eivät saaneet kulkea yön aikana tiettyjen alueiden läpi.
Näin on tällä hetkellä myös Lodin kaupungin tapauksessa -
sekä muilla alueilla.
Niillä tapahtui järkyttäviä asioita -
kuten asukkaiden välisiä tulitaisteluita.
Poliisi ei ollut useimmista niistä edes mukana.
- Ongelmana eivät aina olleet asukkaat vaan ulkopuoliset.
Osa niistä oli rasistisia juutalaisjengejä.
Niiden pitäisi olla lainsuojattomia.
Osa pidätettiin ja asetettiin syytteeseen.
Tämä on jälleen yksi epäonnistuminen lainvalvontajärjestelmältä.
Poliisi, yleinen syyttäjä, käräjä- oikeudet, niillä kuitenkin on -
järjestelmä tällaisen varalta.
Mutta sitä ei ole pantu käytäntöön tässä.
- He kävivät islamistisia rasisteja vastaan.
Islamisteja, ei nuoria. - Ei aina. He menivät -
myös sekayhteisöihin, joissa ei aiemmin ollut mitään ongelmia, -
kansankiihotus mielessään. Sitä tapahtui molemmin puolin.
Ei tosin yhtäläisesti, koska sille ei ole mitään mittareita.
Tässä on myös toinen ulottuvuus.
Israelin verokonservatiiviset piirit -
vastustavat puolustusbudjetin suuruutta.
Heidän mielestä varoja tulisi kohdentaa enemmän koulutukseen -
ja sosiaalitukiin. Tai sitten veroja leikattaisiin.
Entinen IDF:n esikuntapäällikkö kenraali Eizenkot -
ja nykyinen päällikkö Kochavi olivat oikeassa.
He kohdensivat enemmän rahaa Rautakupolin pattereihin.
Ja mikä tärkeämpää, ohjusten torjuntaohjuksiin.
Yksi Hamasin pääpyrkimyksistä oli -
laukaista niin paljon raketteja, -
että he murskaisivat, kyllästäisivät raketeilla Israelin puolustuksen.
Toki se on kallista. Jos haluat laukaista kaksi ohjusta -
jokaista tulevaa vastaan varmistaakseen sen estämisen, -
niin se maksaa miljoonia.
Mutta näiden ohjusten määrää pitää kasvattaa, -
samoin kuin koko ohjuspatteriston määrää, -
hyvissä ajoin.
IDF:n johtajisto oli oikeassa tässä.
Tähän kytkeytyy myös vanha opillinen riita -
hyökkäys- ja puolustustahojen välillä.
Jos ilmavoimien komentajilta kysytään mihin viimeinen ropo laitetaan, -
Rautakupoliin vai F-35 -hävittäjiin, niin he pyytävät hävittäjäpommittajaa,
koska se on monipuolinen -
ja se osoittaa vastapuolelle että voimme tuhota heidät.
He eivät niinkään halua panostaa puolustukseen.
Se saattaisi laukaista vain uuden sotaretken.
Mutta jos katsotaan kansan näkökulmasta -
(ohjusiskuihin) vastaamista, se antaa päätöksentekijöille -
ja sotavoimille kestävyyttä laittaa varoja puolustukseen, -
ja se oli myös oikea päätös.
- Tohtori Lerman, kantanne kotimaan asioihin?
- Olen viimeisten tuntien aikana lukenut viittauksia siihen suuntaan -
että etenkin etelässä olevien arabisektorien johtajat, -
joiden alueilla on esiintynyt vakavaa väkivaltaa, -
beduiiniyhteisöjen radikaalit ovat taivuttaneet lyhtypylväitä -
teiden päälle niin ettei niitä voi enää käyttää.
Beersebasta kaakkoon sijaitseva Aradin kaupunki -
on nyt hyökkäyksen kohteena.
Mutta jotkut arabiyhteisöjen johtajista -
ovat yhdistäneet voimansa ja pyrkivät lopettaa tämän touhun.
He antavat tukensa lainvartijoille ja yleiselle järjestykselle.
On totta että poliisi on todettu odotettua heikommaksi.
Israelilla on 9 miljoonaiseksi kansaksi suhteellisen pienet poliisivoimat.
30 000 poliisia on liian vähän.
Meillä on monimutkaisia ongelmia ja poliiseista on pula.
- Myös rajapoliisi ja muut osastot mukaan luettuna.
- Tarvitsemme vahvemmat ja joustavammat poliisivoimat, -
joilla on myös laajemmat toimivaltuudet.
Tarvitaan myös operaatio jonka avulla paikallistetaan, kerätään -
ja tuhotaan kaikki arabisektoreille levitetyt asekätköt.
Tämä vie aikansa.
On vaikea astua parantumisvaiheeseen -
poliittisen kriisin vallitessa nyt.
Se monimutkaistaa asioita vielä enemmän.
Uskon kuitenkin Israelin yhteiskunnan sinnikkyyteen.
Sekä muslimien hyvään tahtoon.
En tiedä tarkkoja lukuja mutta luultavasti 80-90 prosenttia heistä -
ei halua tulla sen tahraamaksi, mitä näemme nyt televisiosta.
Tämä on yksi osatekijä.
Kun puhuimme Gazan puolustus- ja hyökkäystoimistamme, -
niin mieleeni tuli etteivät ihmiset aina ymmärrä sitä että Hamas -
ja PIJ antaa Israelille valtavan moraalisen kohteliaisuuden.
He ampuvat raketteja summittaisesti Israelin siviiliyhteisöihin, -
syyllistyen samanaikaisesti kahteen rikokseen -
Kansainvälisen rikostuomioistuimen ICC:n Rooman perussäännön mukaan
He rikkovat artikla 8:n ala-artikloita 1 ja 23.
Ampumalla siviilejä ja käyttäen siviilejä suojakilpinään.
He tekevät näitä molempia.
Mutta he tietävät ettemme vastaa samalla tavalla.
He toimivat tietäen ettemme aio... Vaikka kansa murisee, -
niin hallitus ei aio jyrätä Gazaa maan tasalle.
Ei sillä ettemmekö pystyisi siihen. Tulivoimamme voisi aiheuttaa -
suunnatonta vahinkoa.
- Gazaan suunnattu voima ei ole edes kymmenystä Israelin voimasta.
- Aivan. Tulivoimamme on kohdennettu tiettyihin kohteisiin, -
jotka perustuvat tiedusteluun ja huolellisiin analyyseihin.
Kaikki perustuu käytäntöön, joka on suunniteltu pienentämään -
sivullisten kuolonuhrien määrää.
Tämä on ollut ilmavoimien ja puolustusvoimien käytäntönä -
jo vuosikausia.
Sivullisten kuolonuhrien määrä operaatioissa on vähentynyt -
50 prosentista 4 prosenttiin.
Hamas on täysin tietoinen tästä.
Se tietää että tämä on käytäntömme.
Joskus tämä ymmärretään myös maailmalla.
Hamas kertoo meille toiminnallaan tietävänsä -
että olemme sitoutuneet ihmisarvoihin.
Sekä sodankäynnin kansainvälisiin lakeihin.
- Hamasin tiedustelupäämaja ja tiedustelujohtajat Gazassa -
majoittuivat 13-kerroksisen asuinrakennuksen -
keskimmäiseen kerrokseen Rimalin alueella.
Se on Gazan rahakkainta aluetta.
Israel tuhosi kyseisen rakennuksen.
Sen viereiset rakennukset jäivät koskemattomiksi.
Ennen kuin Israel iski pilvenpiirtäjään -
se ilmoitti talon asukkaille siitä puhelimitse ja lentolehtisillä, -
pelotellakseen asukkaat sieltä pois.
Enemmistö heistä poistuikin.
Hamas laski ettei Israel tule iskemään Rimalin ytimeen, -
ja se on mahdollistanut Israelin taktisen ja strategisen menestyksen -
palestiinalaisalueella.
Suurlähettiläs Ajalon, -
voiko Israel jatkaa operaatiotaan?
Hamas ja Palestiinalainen islamilainen jihad PIJ -
tekivät selväksi ettei tämä ollut heidän aikeensa.
Ne eivät aikoneet ampua rakettejaan Jerusalemia kohti.
Asiat lähtivät käsistä ja se antoi Israelille mahdollisuuden hävittää -
suuren osan järjestöjen aseistusta ja kyvystä taistella tulevissa taistoissa.
Muuttaako Hamas nyt toimintaansa -
siten että se vetää Israelin vaikeisiin, humanitaarisiin päätöksiin?
Ainoastaan kansainvälinen paine voi lopettaa operaation lyhyeen, -
Israelin aikeista huolimatta.
Sillä on myös selkeät tavoitteensa operaatiossa tulevaisuutta ajatellen.
- Israelilla on nyt yllättäen liikkuma- varaa kansainvälisessä yhteisössä.
USA:n hallinto, jopa Biden itse puhui Israelin oikeudesta itsepuolustukseen.
Myös Blinken puhui siitä.
Ehkä tämäkin oli virhearvio siinä mielessä, että Bidenin hallinto -
ei antaisi vapaita käsiä Israelille, toisin kuin Trump antoi.
YK:n turvallisuusneuvosto kokoontui kolme päivää sitten päätöslauselman
muodostamiseksi. Se kehotti Israelia ja USA:ta sen hyväksymiseen.
Nyt se kokoontuu sunnuntaina uudestaan.
Mikäli lauselma menee äänestykseen, -
USA torppaa sen veto-oikeudellaan jälleen.
USA:n tuki Israelille ei ole pienenemässä.
Sitä ei tietenkään voi mitata Trumpin mittapuulla.
Mutta USA:n kongressi ja sen molemmat huoneet -
tukevat voimakkaasti Israelia.
Viime viikolla laadittiin lakiesitys -
joka vahvisti jälleen Israelin oikeuden Jerusalemiin.
Tämä on oikeutettua koska se on jakamaton pääkaupunkimme.
97 senaattoria molemmilta puolen käytävää äänestivät sen puolesta.
Hamas arvioi väärin USA:ssa olevaa tukeamme.
Mutta myös kansainvälisen yhteisön tuen.
- Sekä Euroopan. - Aivan. Eurooppa ei ole entisensä.
Britannia on Brexitin jälkeen hyvin itsenäinen.
Se siirtyy Atlantti-painotteisempaan politiikkaan -
ja lähemmäksi USA:ta.
Islamistien terrori-iskujen vaivaama Manner-Eurooppa -
katsoo asioita nyt paljon selvämielisemmin.
Mitä diplomatiaan tulee, -
Israelilla on huonot ajat edessä ennen kuin todellista painetta -
tuodaan tähän tilanteeseen.
- Herra Oren, vaihdetaan näkökulmaan joka on ilmaantunut -
viimeisen 24 tunnin aikana. Libanonista ammuttiin kolme rakettia.
Ne putosivat mereen, mutta ne avasi- vat uuden puolen tähän konfliktiin.
Alkaako Hizbollah nyt tulittamaan Israelia?
Liittyykö se taistoon, -
vai miettivätkö Iranin välikädet Libanonissa, Syyriassa, -
Irakissa ja muualla toisen kerran ennen kuin lähtevät mukaan -
ja kohtaisivat Israelin koston.
- Kuten muistamme Israel meni Libanoniin 1982.
Se taisteli siellä Palestiinalaisten vapausjärjestöä ja muita vastaan.
Kävi kuitenkin ilmi että Hizbollah ja muut shiia-järjestöt kuten Amal -
ovat vuosien aikana ottaneet vallan Libanonissa, -
ja palestiinalaiset ovat joutuneet marginaaliin.
He ovat toki siellä vielä, etenkin Beirutin asuinalueilla.
Sekä Tyroksen alueen kaupungeissa.
Myös Sidonin kaupungissa.
Silloin tällöin joku heistä livahtaa raja-alueelle, -
virittää Katjusha-raketinheittimen ja ampuu sillä pari kierrosta.
Vain osoittaakseen solidaarisuuttaan etelässä oleville veljilleen.
Hizbollah ei osallistunut tähän iskuun.
Ehkä se ei edes tiennyt äskeisestä iskusta, vaikka onkin kontrollissa.
Se tuli Hizbollahin ja Israelin välisten suhteiden ulkopuolelta.
Jos saan vielä tarttua Danny Ajalonin äskeiseen lausuntoon, -
ulkomaiden tuki Israelin Hamasin vastaisille iskuille -
ei realisoidu Israelin linjan tueksi palestiinalaisia vastaan, -
yleensä ottaen.
Päinvastoin: jos vastustat Hamasia, olet Palestiinalaishallinnon puolella.
Jos rauhanprosessi halutaan käynnistää, niin palestiinalaisyhteisön
maltillisten halutaan voittavan ääriryhmät kuten Hamas puolelleen.
Niin kauan kuin Hamas ei tottele -
Lähi-idän rauhankvartettia, -
jonka jäseniä EU, USA, YK ja Venäjä ovat, -
eikä Hamas edes tunnusta Israelin olemassaoloa, -
niin kvartettia ei hyödytä Hamasin auttaminen.
Mutta se odottaa Israelilta enemmän joustavuutta -
Abu Mazinin eli Mahmud Abbasin sekä palestiinalaishallinnon kanssa.
- Tästä pääsemmekin palestiinalaishallinnon sisäisiin -
nationalistisiin ryhmiin, ne keskittyvät enemmän kansallisiin pyrkimyksiin -
kuten kahden valtion malliin.
Heidän ymmärryksen mukaan asioiden pitäisi edetä tähän suuntaan.
Sitten on uskonnolliset islamistiryhmät, -
jotka ovat Muslimiveljeskunnan vesoja -
niin kuin Hamas ja PIJ ovat.
Vaikka PIJ on sunnijärjestö se saa ohjeistuksensa Iranilta.
Niillä on yhteiset intressinsä.
Tohtori Lerman, kertoisitko tästä jotain.
- Yksi syistä miksi Hamas koki olevansa velvoitettu -
yllyttämään tätä kriisiä, tai salli sen eskaloitua -
on Mahmud Abbaksen päätös peruuttaa vaalit.
Kuten tiedämme, hänellä on 16. vuosi menossa neljän vuoden toimikaudesta
Hän on itse asiassa palestiinalais- hallinnon valitsematon johtaja.
Hetkeen näytti siltä että hän saattaisi -
oikeuttaa johtoasemansa jälleen -
lähtemällä vaaliteeskentelyyn mukaan ja varmistamaan että ääntenlasku -
sujuisi suotuisasti hänelle.
Sitten hänen oma Fatah-puolueensa hajosi 2-4 osaan jälleen kerran.
Sama tapahtui vuonna 2006 kun se hävisi parlamenttivaalit Hamasille.
Abbas päätteli että tämä on liian vaarallista ohjattavaksi.
Hän kysyi tietääkseni USA:n hallinnolta lupaa -
peruuttaa vaalit. Washingtonista vihjattiin, -
että sitä ei katsottaisi pahalla jos hän peruuttaa ne.
Tämä on mielenkiintoista, koska USA:n ulkoministeri Condoleezza Rice
vaati vaaleja vuonna 2006, joten sato oli hyvin katkeraa.
Ulkoministeriön tiedottaja Ned Price on nyt jatkuvasti toistanut -
sitä että vaalit ovat palestiinalaisista kiinni, -
kansa ja johtajisto päättävät niistä.
- Tämä on yksi tapa kertoa Abbakselle että hänelle annetaan anteeksi -
mikäli hän päättää niin.
Mutta tiedämme nyt että se oli Hamasin tarjous.
Se haluaa voittaa palestiinalaisten sydämet, ei vaaliluukuilla -
vaan Jerusalemiin suunnatulla rakettitulella.
Ottamalla haltuunsa koko Jerusalem-kysymyksen.
Sehän kiehahti joka tapauksessa Sheikh Jarrahin kiinteistökiistan takia.
Palestiinalaisnuoret laittoivat videoita TikTokiin.
Niissä hakataan juutalaisia ajovalojen keilassa.
Mitä hyvänsä, kaikenlaista vehkeilyä on esiintynyt.
Abbas liitti päätöksensä peruuttaa vaalit -
siihen ettei Israel olisi sallinut vaaleja pidettäväksi Itä-Jerusalemissa.
Hamas kiirehti tämän tarjoaman mahdollisuuden myötä -
ottamaan haltuunsa koko Jerusalem-kysymyksen.
Samalla se otti haltuunsa palestiinalaisten kadut.
Israelille, Jordanialle, Egyptille ja palestiinalaishallinnolle on tärkeää
varmistaa, että mikä hyvänsä nykyisen kriisin tulos onkaan, -
Hamas ei saa mitään jalansijaa, vaikutusvaltaa -
Jerusalemin tulevaisuudessa.
Mitä Israel Jerusalemissa tekeekään, sen ei tulisi alistua enää -
rakettien voimalla tehtyyn vetoon Gazasta.
- USA:n uusi kaava viittaa -
kahden valtion mallin jatkamisen tukeen.
Se on vain ilmaistu toisella tapaa.
Sen mukaan israelilaisten ja palestiinalaisten tulisi nauttia -
yhtäläisistä mitoista. Mitä ne ovat? Kolme näistä on identtisiä.
Vapaus, turvallisuus ja vauraus.
Neljäs eroaa muista.
Palestiinalaisille se on arvokkuus.
Israelilaisille se on demokratia.
Tämä tarkoittaa sitä että palestiina- laisessa pölhö-demokratiassa -
ei ole kunnianhimoa, ja tämä saattaa mahdollistaa Hamasin valtaannousun.
- Suurlähettiläs Ajalon, palvelit Washingtonissa pitkän aikaa, -
niin kuin te muutkin.
Edustit huippudiplomaattina Israelia vuosien ajan siellä.
Miten koet USA:n nykyisen hallinnon?
Rob Malleyn valinta Iran-edustajaksi sekä kaikki Iranin ydinohjelmaan -
ja Israeliin liittyvät henkilöstövalin- nat, iso osa strategista ymmärrystä -
on lähtenyt pois raiteiltaan Trumpin hallinnon astuttua sivuun.
Millaiseksi nykyinen tilanne voi kehittyä?
Ovatko (Israelin ja USA:n) väliset asiat vielä linjassa keskenään?
Kerroit presidentti Joe Bidenin ja Netanjahun puhelinkeskustelusta.
Ulkoministerit Blinken ja Ashkenazi ovat myös käyneet keskusteluita.
Mihin asiat ovat etenemässä?
- Kaksi havaintoa: ensinnäkin Bidenin hallinto ei ole Obaman kolmas hallinto
Niin kuin jotkut ovat epäilleet.
He eivät voi sietää sitä että moni Obaman hallinnossa olleet -
ovat saaneet paikan Bidenin hallinnosta.
Se on tietysti täysin vastakkainen Trumpin hallinnon kanssa.
Toinen havainto on: -
USA on strategisesti irtautunut Lähi-idästä.
Niin kuin mainitsimme, sillä on energian suhteen itsenäisyys, -
joten sillä on mielestään muuta tärkeämpää tekemistä.
Mutta, Biden kaikella kokemuksellaan on nähnyt jo kaiken.
Hän on nähnyt neljän eri USA:n presidentin -
panevan kaiken arvo- ja poliittisen valtansa likoon -
saadakseen sovinnon Lähi-itään, mutta ilman tulosta.
Hän ei tule tekemään sitä.
Hänellä on muuta tekemistä.
USA:n linja on muuttunut konfliktin ratkaisemisesta -
konfliktin hoitamiseksi.
Vain jos USA:n tarvitsee tilapäisesti tehdä jotain, -
se suorittaa jonkun diplomaattisen operaation, -
niin kuin se tekee nytkin, hyvin pienellä osallisuudella.
- Tohtori Lerman, kirjoititte artikkelin strategia- ja turvallisuuslaitoksella -
turvallisuusneuvonantaja Meir Ben-Shabbatin visiitistä USA:han.
- Visiitti on varmasti ajanut asiansa. Presidentti Biden pyysi -
tapaamista Mossadin Jossi Cohenin kanssa.
Tuo keskustelu on taannut hyvin tarkkaa tietoa Iranin tapahtumista.
Sekä hyvin läheistä tiedustelu- yhteistyötä USA:n kanssa -
Iranin ydinohjelmassa.
Tämä on se amerikkalaisten kanssa käytävien keskusteluiden rakenne.
He tietävät että presidentti voi jättää huomiotta nämä asiat, -
eli yksityiskohdat siitä miten Iranin sotilaallinen ydinohjelma etenee.
Ja mitä voitaisiin tehdä sen pysäyttämiseksi.
Unohdamme helposti, että Obama, jota moni tässäkin maassa herjaa, -
teki yhteistyötä Israelin kanssa vuosia kuten olympialaisissa, -
Iranin Natanzin ydinlaitoksen pysäyttävässä operaatiossa, -
ilman joukkoja vaadittavin keinoin.
Biden ei myöskään ole kasvissyöjä, mitä Iranin kysymykseen tulee.
Kaksi selkeää viestiä annettiin näiden tapaamisten jälkeen.
Ensimmäinen on ettei Iran ole USA:n ystävä.
Se on vihollinen, kumouksellinen ja negatiivinen voima Lähi-idässä.
Vaikka USA haluaisikin palata JCPOA-ydinsopimukseen, -
se ei luota Iraniin. Sopimukseen paluu olisi tilapäinen toimi -
jolla estää Iranin rynnistys kohti ydinasetta ei-sotilaallisin keinoin.
Voimme olla eri mieltä sopimukseen palaamisesta, mutta emme operoi -
(ydinpommiin) liittyvän kysymyksen eri puolilla.
Toinen viesti oli USA:n vakuuttelu Israelin oikeudesta puolustautua.
Tämä on ollut esillä myös meneillään olevassa konfliktissa Hamasia vastaan
Biden oli hyvin selkeä ja yksiselit- teinen, kriitikkojensa tyrmistykseksi.
Tämä todettiin myös Iranin yhteydessä.
Tämä hyvin pian sen jälkeen kun Iranissa tapahtui kummia, -
iranilaisille tuotantotiloille ja henkilökunnille.
Jos USA jatkaa tällaisen kielen käyttöä -
niin se on erittäin tärkeä tekijä Israelille ja koko yhtälölle.
On myös tärkeä muistaa että Israel on tärkeä strateginen hyödyke USA:lle
Se palvelee USA:n etuja tällä alueella.
USA on tietoinen tästä. Marginaalissa olevien osallisten -
toive että Israelin roolia pohdittaisiin ei tule tapahtumaan.
USA:lla on suuret strategiset intressit Israelin suhteen.
Herra Oren, vielä lyhyesti.
- Kun USA:n hallinto korostaa Israelin oikeutta puolustaa itseään, -
se tarkoittaa myös että älkää hyökätkö tai ennaltaehkäiskö.
Älkää ryhtykö hyökkäämään. Teillä on toki kaikki oikeus puolustaa kansaa, -
ja me olemme teidän rautainen liittolaisenne, -
niin kuin puolustusministeri Lloyd Austin sanoi Israelin kollegalleen -
Benny Gantzille.
Mutta kun he puhuvat positiivista asiaa, siitä on kuultavissa negatiivinen
puoli.
"Tiedämme kyllä teidän eksisten- tiaalisen ahdistuksenne, holokaustin, -
kansa on pelokas ja teillä on kaikki oikeus puolustaa sitä, -
mutta älkää menkö liian pitkälle". - USA:n strategian rajoissa tietenkin.
Se muuttaa painopistettä kohti Etelä-Kiinan merta.
- Kunhan et laita meitä anomaan sitä palaamaan Lähi-itään.
- Lienee turvallista sanoa että Israel -
alkaa pikkuhiljaa ymmärtämään paremmin USA:n strategiaa -
Kiinan suhteen.
Israel alkaa linjautua yhä enemmän USA:n ison strategian mukaisesti -
kuin oman strategian mukaan, jonka pitää olla linjassa USA:n kanssa, -
jotta Israelin kansalliset ja turvallisuusintressit on taattu.
Mutta tässä kaikki tältä erää. Tämä oli erittäin mielenkiintoinen keskustelu.
Kiitos tohtori Lermanille ja suurlähettiläs Ajalonille.
Odotamme seuraavan ohjelmanne ulostuloa.
Kiitos myös Amir Orenille, joka nähdään Jerusalemin vartijoissa.
Tässä kaikki tällä erää. Kiitos katsojille, nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi