JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Viholliseni vihollinen voi usein olla ystäväni, -
mutta se ei automaattisesti tarkoita että viholliseni ystävä on viholliseni.
Kansainväliset suhteet ovat lehtiotsikoita monimutkaisempia.
Kylmän sodan jälkeen ei kuitenkaan ole nähty vahvojen liittoumien kilpailua
Israel on linjassa USA-vetoisen länsiliittouman kanssa, -
johon kuuluu myös maltillisia arabimaita.
Venäjä on liittoutunut Kiinan, Pohjois-Korean ja Iranin kanssa.
Vaikka Putinin sotilaalliset tavoitteet ovat Ukrainan sodassa -
ne aiheuttavat vakavia seurauksia myös Lähi-idässä.
Aiheesta keskustelemassa suurlähettiläs Danny Ajalon, -
TV7:n Lähi-idän ajankohtaisohjelman toinen isäntä, -
Suurvallat pelissä -ohjelman panelisti, -
Israelin entinen USA-lähettiläs sekä apulaisulkoministeri.
Mukava nähdä. - Aina ilo olla mukana.
Eversti (eläk.) Joel Rayburn, -
USA:n kansallisen turvallisuus- neuvoston entinen johtaja, -
sekä Syyrian entinen erikoislähettiläs.
Hän on USA:n Lähi-idän tutkimuskeskuksen perustajajohtaja.
- Mukava nähdä.
- Studiossa TV7:n toimittaja Amir Oren.
Alustatko aiheemme.
- Kylmän sodan sävyt ovat menneet.
Nyt ei osata sanoa onko se palannut jääkaappiin -
vai ollaanko sitä nyt kuumentamassa.
Liittoumatkaan eivät ole enää entisellään.
Yhteen aikaan Iran oli amerikkalaisten puolella.
Se ei ollut niinkään Britannian puolella, -
iranilaiset olivat vihaisia sille.
Mutta Iran oli USA:n puolella.
Ennen USA:n Centcomia oli Cento-puolustusliitto.
Sitä kutsuttiin Bagdadin sopimukseksi.
Kaikki on nyt toisin.
Nyt Venäjä on tarpeessa. Se tarvitsee Pohjois-Korean laitteistoa.
Samoin Iranin laitteistoa ja tieto-taitoa
Se tarvitsee tietenkin myös Kiinaa.
USA johtaa Lähi-idässä omaa liittoumaa.
Siihen kuuluvat mm. Israel, Egypti, Jordania, -
sekä osa Persianlahden maista, etupäässä Saudi-Arabia.
Tähän ei Turkki luultavasti kuulu, -
vaikka se onkin melko hyvässä asemassa oleva Nato-jäsen.
Näimme muutama viikko sitten -
huhtikuun 14. iltana ja yönä mihin tämä koalitio kykenee -
toisen koalition jäsentä eli Irania vastaan.
Se oli yö jolloin Iran ampui ohjuksensa.
Toivottavasti emme saa liikaa esimerkkejä -
tarpeesta demonstroida miten kykenevä tämä koalitio on -
osoittamaan tahtonsa vastapuolelle.
Mutta mikäli tämä tapahtuu -
toivottavasti USA, Israel ja muut -
pystyvät vastustamaan Venäjän johtamaa liittoumaa.
- Venäjän ja Kiinan johtamaa liittoumaa.
Mielestäni se on enemmän Kiinan johtama.
Kiina on kuitenkin riippuvainen -
Lähi-idän öljystä, energiasta ja muista tuotteista.
Venäjä on riippuvainen Kiinasta, ja Iran on riippuvainen Venäjästä.
Näyttää siltä että riippuvuussuhteet ovat liittäneet tämän koalition yhteen.
USA:n johtama koalitio koostuu vapaaehtoisista jäsenistä.
Toki siellä ollaan jossain määrin riippuvaisia USA:n turvatakeista.
Se liittyy paitsi historiaan -
myös nykyisiin Lähi-idän koukeroihin.
Suurlähettiläs Ajalon, -
katsotaan Lähi-itää ja strategista valtakamppailua.
Miten kartoittaisit tämän?
- Näemme kaksi eri leiriä.
Toisessa Kiina, Venäjä ja Iran.
Siihen voidaan yhdistää myös Pohjois-Korean.
Ideologisesti ja poliittisesti jopa Etelä-Afrikankin.
Periaatteessa tuo liitto on BRICS-maat, Intia poislukien.
Kaikki nämä maat -
ovat toisistaan strategisesti riippuvaisia, -
samoin taloudellisesti.
Mutta se mikä sitoo ne tiukimmin yhteen -
on ideologia.
Sen tarkoitus on kaataa länsi ja USA -
ja nostaa Kiina seuraavaksi supervallaksi.
Jos 1900-luku oli USA:n vuosisata, -
nuo maat haluavat Kiinan vuosisadan. Jos se ei onnistu 2000-luvulla, -
niin sitten 2100-luvulla.
Ja nyt tämän taistelukenttänä toimii Lähi-itä.
Tämä ei ole ennalta suunniteltua, -
tapahtumat vain johtivat tähän.
Lähi-itä on nyt leimahduspisteenä aivan kuten Ukrainakin.
Taiwan voi olla sitä tulevaisuudessa.
Mutta nyt Lähi-idässä tapahtuu.
Sota ei ole vain Israelin ja Hamasin välinen.
Ei edes Israelin ja Iranin välinen.
Täällä ovat nuo mainitut kaksi eri leiriä.
USA:n johtama leiri -
ja ei ehkä niin organisoitu Kiinan johtama leiri.
Molemmat leirit -
joutuivat todelliseen koetukseen -
7. lokakuuta, -
toisen kerran huhtikuun 14. päivä.
Mitä näimme 14. huhtikuuta?
Silloin näimme USA:n johtaman leirin todellisen ylivoiman.
Liittouman operaationaalinen yhtenäisyys -
vastapuolen tilapäistä liittoumaa vastaan -
oli teknologialtaan ylivertainen.
Toisaalta näimme Iranin -
osoittautuvan hyvin haavoittuvaiseksi.
Se oli sitä operaatiokyvyiltään ja sotilaallisesti.
Ennen kaikkea teknologialtaan.
Olemme tässä vaiheessa paljon heitä edellä.
Meillä on Gaza käsillä, mutta se on ratkaistavissa.
Isoin väittely käydään nyt oman leirimme sisällä, -
etenkin USA:n kanssa. Ehkä myös Saudi-Arabian ja muiden kanssa.
Näemme myös että Venäjä ja Kiina -
ovat tehneet parhaansa saadakseen jalan Lähi-idän oven väliin.
Venäjä piti viime kuussa Moskovassa konferenssin -
johon kaikki islamistiset järjestöt osallistuivat.
Palestiinalainen islamilainen jihad (PIJ), Hamas, -
kaikki järjestöt olivat siellä saavuttaakseen synergiaetuja.
Kiinassa on nyt yritetty -
saada aikaan neuvotteluja -
Fatahin ja Hamasin välille.
Tämä seuraa viime vuoden poliittista haltuunottoa -
jolloin Kiina solmi suhteet Saudi-Arabian ja Iranin välille.
Kiina yrittää hivuttautua Lähi-itään, -
mutta koska lännen leirillä on yliote kaikissa kategorioissa, -
se on edellä ja pysyy edellä.
Uskon että Gazan operaation jälkeen -
sota loppuu.
Tulemme näkemään toisenlaisen Lähi-idän -
mutta paljon riippuu siitä mitä Israelin hallitus haluaa saada tästä.
- Tässä yhtälössä tangoon tarvitaan enemmän kuin kaksi.
Ensin pitää nähdä miten Iran reagoi Gazan sodan kulminoitumiseen.
Miten Hizbollah, Jemenin huthien Ansar-allah ja muut välikädet reagoivat
Yksi huomautus vielä tähän.
USA on omavarainen kaikilla osa-alueilla.
Kiina ei ole.
Se on raskaasti riippuvainen monesta Lähi-idän tuontituotteesta.
Sekä muiden epävakaiden alueiden tuotteista.
Tämä lisää hauraan tekijän sen omavaraisuusnäkökohtiin.
Mikäli Kiina haluaa pyrkiä USA:n kanssa tasavertaiseksi kilpailijaksi -
olen hyvin skeptinen sen suhteen.
Eversti Rayburn, miten sinä kartoittaisit Lähi-itää?
- Olen kuunnellut näitä analyyseja enkä ole eri mieltä.
Amerikkalaiset strategistit ja tutkijat -
pohtivat yhä enemmän yhteenoton vaaroja -
USA:n ja Kiinan välillä.
Pohdinta perustuu Kiinan aggressiivisiin -
dominointipyrkimyksiin Tyynellämerellä.
Kuten Danny sanoi, se hallinnoi ja valvoo myös koalitiota -
joka pyrkii hajottamaan toisen maailmansodan jälkeisen, -
USA:n johtaman liittouman.
Sekä kansainväliset että alueelliset turvajärjestelmät, -
esimerkiksi Persianlahden ja Naton alueilla.
Mikäli jättimäinen yhteenotto USA:n ja Kiinan välillä tapahtuisi, -
mitä en todellakaan toivo, -
Kiina ei kykenisi pitämään itseään polttoaineissa.
Se tarvitsee öljyä Persianlahden alueelta -
pitääkseen taloutensa käynnissä -
ja etenkin sodan sattuessa.
USA valvoo Persianlahden turvallisuusjärjestelmää -
eikä sillä ole mitään syytä hylätä johtoasemaa siellä.
Se istuu käytännössä siellä Kiinan öljy- ja kaasupumppujen päällä.
Kiinan tärkeä tavoite on saada -
USA:n sotavoimat pois Persianlahdelta.
Silloin Kiinan liittolainen Iran voisi hallinnoida Kiinan kaasupumppuja.
Silloin Kiinan polttoainetoimitukset olisivat turvatut.
Silloin se voisi edetä yhteenotossa -
USA:n ja sen liittouman kanssa Tyynellämerellä.
Tämä on ensimmäinen asia Kiinan tärkeysjärjestyksessä.
Tämä on tärkein syy miksi strategistit -
eivät näe USA:n vähentävän osallisuuttaan Lähi-idässä.
Lähi-itä ei ole merkityksetön suuressa valtakamppailussa -
joka on nyt käynnissä.
Sekä Kiina että Venäjä tukevat -
Iranin tavoitteita Lähi-idässä.
Kaikki haluavat karkottaa USA:n sieltä.
Ne haluavat pakottaa USA:n pois tältä strategiselta alueelta -
ja järjestää alueen valtiot -
Kiinan, Venäjän ja Iranin koalitioon.
Jotta tämä onnistuisi, Iranin täytyy neutraloida Israel.
Sen täytyy kiristää tai neutraloida alueen muita -
USA:n liittolaisia.
Iranin ainoat aseet tähän ovat -
sen vastarinta-armeija ja välikädet.
Sekä sen ohjusarsenaali.
Nämä ovat ne eksistentiaaliset uhkat -
joita se voisi käyttää Israelia ja muita USA:n liittolaisia kohtaan.
Droonit ovat edistyneitä mutta ne eivät ole eksistentiaalinen uhka.
Ohjusarsenaali voisi olla.
Siksi oli tärkeä että huhtikuun 13.-14. välisenä yönä -
onnistuttiin strategisesti.
Sillä on kauaskantoiset seuraukset.
Tässä ensimmäisessä testissä -
Iranin kahdesta eksistentialistisesta uhkasta toinen häpäistiin -
Israelin, USA:n ja muiden liittolaisten toimesta.
Kaikki Iranin vuosikymmenien aikana tekemät ohjusinvestoinnit -
saattavat huhtikuun 14. päivän osoittamana olla hyödyttömiä.
Sekä pelotteena että aseena Israelia vastaan.
Ne saattavat olla hyödyttömiä.
Iranin ballistiset ja risteilyohjukset ammuttiin alas yli 98 prosenttisesti.
Iranilla ei ole työkalua strategiseksi pelotteeksi.
Sillä on vain vastarinnan akseli lähellä Israelin rajoja -
joka käyttää samoja aseita.
Ne käyttävät niitä tavalla -
jolla Neuvostoliitto uhkasi käyttää niitä Kuubasta USA:ta vastaan.
Iran haluaa ohjuksia, raketteja ja drooneja lähelle Israelin rajaa -
jotta se voi tehdä yllätyshyökkäyksen -
ja yllättää Israelin ilmapuolustuksen.
Tämä on mielestäni ainoa keino enää Iranille, -
sen pelotteeksi ja hyökkäysaseeksi.
Tarkastellaan konfliktia Libanonin rajalla.
Iran aikoo taistella lujasti -
säilyttääkseen Hizbollahin läsnäolon Israelin rajalla.
Jos Hizbollah pakotetaan sieltä pois -
se ei kykene enää nopeaan yllätyshyökkäykseen.
Sitten Iranin molemmat eksistentialistiset uhkat -
olisivat poissa pelistä.
Silloin Iranin ainoaksi vaihtoehdoksi jäisi -
pyrkiä ydinaseiden haltijaksi.
Iran pohtii vakavasti näitä asioita 14. huhtikuun jälkeen.
- Olen samaa mieltä.
Herra Oren, pari asiaa.
Kiina on investoinut noin 400 miljardia dollaria -
25 vuoden aikana Iranin infrastruktuuriin.
Kun Iranin talous koki pohjakosketuksen -
USA:n Trumpin maksimaalisen paineen kampanjan aikana, -
ajatollahin hallinto möi suurimman osan strategisesta infrastruktuuristaan
kiinalaisille.
Kiina ajaa Iranin asioita.
Se myy erilaisia median disinformaatiokokonaisuuksia.
Se esittää Iranin vallankumouskaartin joukot (IRGC) rauhanjoukkoina -
Hormuzinsalmella ja muilla alueilla.
Kiina ujuttaa tätä informaatiota länteen.
Se yrittää harhauttaa lännen suurta yleisöä -
uskomaan että Iran on uskottava kansainvälisen yhteisön jäsen.
Mikä sinun kantasi tähän on?
Puhutaan myös Henry Kissingeristä.
Hän käytti Israelin laadukkaita sotilaallisia kykyjä hyväksi -
saadakseen Egyptin vedetyksi mukaan lännen leiriin -
Lähi-idän sodan aikana.
Nyt Egyptillä on taloudellisia vaikeuksia, -
etenkin Iranin liikkeiden takia.
Sillä on Jemenin välikätensä Punaisellamerellä.
Se pysäyttää noin puolet alueen meriliikenteestä, -
josta Egyptin talous on raskaasti riippuvainen.
- Olen eri mieltä tuosta toisesta kohdastasi.
(Egyptin presidentti) Sadat liehitteli USA:ta, eikä toisinpäin.
Kissinger ja Nixon yllättyivät kun Sadat karkotti -
heinäkuussa 1972 Neuvostoliiton neuvonantajat kysymättä USA:lta.
Sadat halusi USA:n kelkkaan.
Hän mm. halusi avata Egyptin talouden. Syitä oli monia.
Mutta sen seuraukset olivat positiivisia USA:lle.
- Selvä.
- Danny mainitsi Brics-maat ilman Intiaa.
Ehdotan tähän uutta nimilyhennettä: Ikarus.
Iran, Kiina ja Venäjä.
Siihen liittyy myös varoitus: ei kannata lentää liian lähelle aurinkoa.
Muuten syöksyt maahan.
Kiinalla on kunnianhimoa.
Tällä hetkellä ei tosin voi olla varma muistetaanko presidentti Xi Jinping -
menestyjänä vai epäonnistujana, -
kun historioitsijat kirjoittavat historiaa hänen jälkeensä.
Nyt hän on suurin sitten Deng Xiaopingin.
Kiina keskittyy omaan strategiseen ympäristöönsä.
Siihen kuuluvat ensimmäinen ja toinen saaristoketju, Filippiinit, -
Taiwan jne.
Nämä ovat Kiinan huomion keskiössä.
Totta kai se haluaa kalastusoikeudet Afrikasta -
ja ties mitä muilta alueilta.
Mutta jos Kiinan ja Venäjän leiri on olemassa, -
sellaista ei ole nähty sitten Maon ja Hrushtshevin päivien, -
silloin Venäjä haluaa olla Euroopan johtaja.
Kiina haluaa olla indopasifisen alueen johtaja.
Sen jälkeen vuorossa on Manhattan.
- Suurlähettiläs Ajalon, -
sinulla on merkittävä ansioluettelo.
Palvelit mm. ulkomaanasioiden neuvonantajana pääministerille.
Mikäli olisit siinä asemassa nyt, -
mitä neuvoja antaisit pääministerille -
strategisen valtakamppailun osalta?
Miten Israelin pitäisi käsitellä asiaa?
- Neuvoisin katsomaan kokonaiskuvaa.
Gaza on enemmänkin taktinen kysymys.
Saudi-Arabia on strateginen.
USA:n johtaman leirin lujittaminen on strateginen kysymys.
Kyse ei ole vain Lähi-idän paremmasta tulevaisuudesta -
vakauden, turvallisuuden ja vaurauden saroilla.
Kyse on myös Iranin eristämisestä. Siihen on keinoja.
Kuten Biden sanoi, ensin Gazan sota pitää saada päätökseen.
Tulitauko toimisi johdattelijana -
Gazan hallinnon vaihtamiseen.
Israel haluaa Hamasista eroon sotilaallisesti ja poliittisesti.
Jonkun pitää hallita Gazaa ilman Hamasia -
ja sen pitää olla palestiinalainen toimija.
Palestiinalaishallinto (PA) on täysi kauhistus -
useimmille israelilaisille, ja täysin oikeutetusti.
Mutta asemalle voi asettaa ehdot.
USA esitti termin "elvytetty PA".
Voisimme tutkia mitä yksityiskohtia tämä sisältää -
ja olisiko siinä ainekset Gazan hallitsemiseksi.
Kun Gazassa on uusi hallinto -
ja alue on vakaa ja turvallinen ilman Hamasia, -
eikä Islamilainen jihad (PIJ) yritä iskeä Israeliin, -
uusi PA voisi jouduttaa normalisointia Saudi-Arabian -
ja muiden Persianlahden maiden kanssa.
Ja isojen muslimimaiden kuten Indonesian kanssa.
Sitten on talouskäytävää koskevat kysymykset.
Samoin turva- ja puolustusyhteistyötä koskevat asiat.
Tässä näkyy yhdistelmä Trumpin politiikkaa -
Abrahamin rauhansopimuksineen -
ja Israelin saattaminen USA:n Centcomin piiriin -
Eucomin piiristä.
Tämä muutti alueen strategista turvallisuutta.
Jotta voimme palata tälle tielle, Gazan sota pitää saada päätökseen.
Pää Saudi-Arabiaan pitää aukaista jälleen.
Se on vaikeaa, mutta se on tehtävissä.
- Ehkä USA tarvitsee enemmän sopimuksia Abrams-tankeilleen.
Sillä voi olla joskus enemmän voimaa kuin Abrahamin rauhansopimuksilla.
- No, olen eri mieltä.
- En minäkään, se oli vain sanaleikki.
- Hyvä niin.
Eversti Rayburn, mitä sinä neuvoisit seuraavalle USA:n hallinnolle, -
mitä sen pitäisi tehdä?
Kiinalaiset ovat vierailleet Egyptissä.
Kiina yrittää syventää strategisia suhteitaan Egyptin kanssa.
Se liehittelee Saudi-Arabiaa ja muita USA:n liittolaisia alueella.
Myös muualla. Miten tarttuisit tähän?
- Välttelisin virheitä jotka Bidenin hallinto teki -
kahtena ensimmäisenä vuotenaan.
Vetäisin USA:n perinteiset liittolaiset jälleen yhteen.
Synkronoisin linjat ja strategiset toiminnot näiden maiden kanssa.
Bidenin hallinnon ja Turkin, Saudi-Arabian, Egyptin ja Israelin -
väliset suhteet lähtivät huonolle jengalle heti alusta.
Tästä ei ole toivuttu ja siinä meni paljon aikaa hukkaan.
En näe hyviä puolia tässä.
Jos asetun saudipäättäjien kenkiin, en vain näe niitä.
Normalisointisopimus ei onnistu USA:n kanssa -
aikana jolloin USA ei ole sitoutunut olemaan pelotteeksi Iranille.
Iran käyttäytyy aggressiivisesti Lähi-idässä.
Tämän pitäisi olla muita yhdistävänä tekijänä.
Mutta en näe mitään merkkejä siitä -
että Bidenin hallinto olisi samalla sivulla tässä.
Se ei aseta pakotteita Iranin hallinnon öljytuotoille.
Washinton Post kirjoitti että kongressin esittämät pakotteet -
Syyrian Assadin hallinnolle estettiin.
Se kohtelee myös hellästi Libanonin Hizbollahia, -
kun sen pitäisi antaa kovaa painetta sille.
Neuvoni seuraavalle hallinnolle on, -
ja toivon että saamme uuden hallinnon ensi vuonna, -
että tämä on se tie.
Abrahamin rauhansopimus saudien kanssa, -
paremman liittouman rakentaminen Lähi-itään maiden puolustamiseksi, -
USA:n täytyy johtaa ja käyttää supervallan työkaluja.
Ne ovat paitsi sotilaallisia myös talouden ja politiikan työkaluja.
Mutta tätä ei työstetä juuri nyt.
- Joko Biden tai Trump saa toisen kautensa.
Ehkä Joel viittasi uudella presidentillä Robert F. Kennedy Jr:ään.
- No tuosta olen valmis lyömään vetoa.
- No, mutta tässä kaikki tällä erää.
Kiitos suurlähettiläs Ajalon, eversti Rayburn ja herra Oren.
Kiitos myös katsojille. Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Markus Nurmesniemi
Lisää TV7:n tuotantoa osoitteissa: -
www.tv7.fi www.tv7israelnews.com