JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tässä TV7:n Jerusalem studio.
Olen Amir Oren ja tuuraan matkoilla olevaa Jonathan Hesseniä.
Aiheena tänään on sodan jälkeinen päivä pohjoisrintamalla.
Termi "seuraava päivä" on tietenkin klisee.
Ehkä joku keksi sen krapulassa edellisillan juhlien jälkeen.
Israelin tapauksessa kyse on kuitenkin isosta huolesta.
Kun kaikki puhuvat Gazan seuraavasta päivästä, -
kysymys kalvaa pohjoisen rintaman tapahtumia.
Mitkä ovat ongelmat ja näkymät siellä?
Ja mitä voi tapahtua? Mitä Israelin pitäisi tehdä -
Libanonin ja Hizbollahin suhteen seuraavana päivänä?
Aiheesta keskustelemassa prikaatinkenraali (res.), -
Israelin ilmavoimien (IAF) Jaron Rosen.
Hän kuului ilmavoimien ylempään henkilöstöön.
Hän kuului myös puolustusvoimien (IDF) kyberhenkilökuntaan.
- Mukava olla mukana.
- Eversti (res.) Sarit Zehavi, -
Alma-tutkimuskeskuksen perustajajohtaja.
Se sijaitsee Galilean alueella.
Sarit asuu myös alueella.
Mikä tilanne siellä pohjoisessa nyt on?
- Tilanne on ollut vakaa viimeiset pari kuukautta, -
eli Hizbollah tekee päivittäisiä iskuja tänne.
Iskuja on viikoittain 50-60.
Niitä tehdään eri aseistuksilla.
Etenkin rakettien käyttö on lisääntynyt parin kuukauden aikana.
Panssarintorjuntaohjusten määrä on vähentynyt -
mutta ei loppunut.
Droonien käyttö on lisääntynyt viime viikkoina.
- Vallitseeko iskujen vaihdossa osapuolten välinen -
hiljainen sopimus?
Ovatko ne sopineet iskuista vain sotilaskohteisiin -
tai siviilikohteisiin joissa on nähty sotilashenkilökuntaa?
Tai Hizbollahin terroristien henkilökuntaa?
Vai onko kaikki vapaata riistaa?
- Israelin sotavoimat eivät ota siviilejä kohteekseen.
Vain sotilaskohteita.
Mutta Hizbollah piileskelee Etelä-Libanonin kylissä.
Kun näette IDF:n julkistaman videon iskusta Etelä-Libanoniin -
siinä voi nähdä vaikkapa räjähtäneen talon.
Mutta silloin kyseessä on Hizbollahin komentopaikka tms.
On nähtävissä että Hizbollah iskee pääasiassa siviilikohteisiin.
Se vetää nämä kohteet mukaan.
Se käyttää raketteja joista se julkaisee lausuntoja -
että niiden piti osua sotilaskohteeseen.
Mutta ne eivät ole niin epätarkkoja.
On selvää että ne vaarantavat siviilit tällä alueella.
Ihmisten koteihin ja yhteisöihin isketään päivittäin.
- Kenraali Rosen, tuosta Saritin kertomasta.
Osa Israelin päämajoista, ei varuskunnat eikä tukikohdat, -
sijaitsevat siviiliasutusten keskuudessa.
Myös pohjoinen komentokeskus sijaitsee niiden keskellä.
Se sijaitsee entisellä loma-alueella.
Se on siviilialueella.
Ehkä IDF:n olisi kannattanut sijoittaa nämä tilat -
muualle kuin kaupunkeihin.
- Siinä on iso ero miten Hizbollah sulauttaa sotakykynsä -
siviili-infrastruktuurin sisälle. Aivan kuten Hamas tekee.
IDF:n asemat ovat lähellä siviiliasutuksia -
koska Israel ei ole iso maa.
Siksi niiden lähellä on aina kaupunki tai kylä.
Siksi vertaus IDF:n ja Hizbollahin välillä ei ole hyvä tässä.
Ehdotus päämajojen siirrosta menee ohi pointin.
Tärkein asia tässä on, -
lisäyksenä mainitsemiinne asioihin, -
molempien osapuolten alueilla on kuuden kuukauden sotimisen jälkeen -
tosiasiallisesti vyöhykkeet, joilla siviilit eivät kykene elämään.
Siviilielämää ei voi olla niillä alueilla.
Tällä sodalla on suuret taloudelliset vaikutukset.
Iranin välikäsi Hizbollahin ja Israelin välisellä sodalla -
on isot seuraukset siviilien elämälle.
Tämä on valtava ongelma Israelissa.
Nyt on vuoden kauneinta aikaa Pohjois-Israelissa.
Israelilaiset ovat lomailleet siellä seuraavien kuukausien aikana.
Etelä-Libanonissa ei ole turismia.
Se on shiia-muslimien pääaluetta.
Se on Hizbollahin tukialuetta, väki tukee sitä siellä.
Tässä mielessä molemmat osapuolet maksavat hintaa nyt.
- Israelin käyttämät keinot ja metodit -
ovat erilaiset nyt, se johtuu tavasta jolla tämä konflikti alkoi.
Ne eroavat toisistaan etelässä ja pohjoisessa.
Etelässä (Gazassa) on maaoperaatio.
Sillä on ilma- ja tykistötuki.
Pohjoisessa pysytellään etäällä.
Yksi pohjoisen konfliktin ulottuvuuksista -
liittyy siihen ettei Hizbollahilla ole ilmavoimia.
Sillä on kuitenkin ilma-aseita.
Siellä isku kostetaan samalla mitalla.
Israelin ilmavoimat (IAF) ja Hizbollahin "ilmailujoukot" iskevät samalla mitalla.
Hizbollahin asemiin iskettiin aina Bekaanlaaksossa saakka.
Hizbollah yritti iskeä Israelin ilmavalvonta-asemalle -
Meron-vuorella.
Se on suoraan tähtäimessä Libanonista katsottuna.
Miten tarkastelette tämän taistelun tuloksia tällä hetkellä?
IAF vastaan Hizbollahin ilmailujoukot?
- Mielenkiintoinen kysymys.
Se voidaan nähdä epäsymmetrisen ilmasodankäynnin kehityksenä.
Jos maassa havaitaan -
terroristi hyökkäämässä, kuten Gazassa nähdään, -
he hyökkäävät siellä tunneleista joukkojamme vastaan, -
silloin kun ne eivät ole liikkeessä.
Ilmasodankäynnissä nähdään erilaisia -
droonien tai lennokkien parvia, -
jotka ohjaavat ammusten suuntaamista.
Hizbollah on onnistunut menestyksekkäästi -
suhteistamaan tämän epäsymmetrisen sodankäynnin hyödykkeensä -
ja asemoimaan ne viisaasti meitä vastaan. Ja Iran on tämän takana.
Ne on suunnattu siten -
että IAF joutuu olemaan jatkuvasti varpaillaan.
Se joutuu puolustaa rajaa ilmassa.
Tämä on jatkossakin haaste IAF:lle.
Sen pitää löytää kaikki nämä pienet kohteet -
ja ampua ne alas.
Ennen tai jälkeen rajan ylittämisen.
Siellä on paitsi ohjuksia, myös drooneja, risteilyohjuksia -
ja miehittämättömiä lennokkeja (UAV).
Vastapuoli pyrkii löytämään ilmatilan raot niillä.
Tästä suuntauksesta otetaan oppia vielä pitkän aikaa -
tämän sodan jälkeen.
- Hizbollahin pääsihteeri Hassan Nasrallah -
kumppaneineen ovat sanoneet etteivät halua eskaloida enempää.
Heidän tavoite rakettien ja muiden ammusten laukaisemisessa -
on saada Israelin sotavoimat puristuksiin, -
jotta se ei voi kohdistaa kaikkia joukkojaan Hamasia vastaan.
Se tukee Hamasia sitomalla osan, ehkä puolet IDF:n joukoista -
omille sektoreilleen.
Huono asia tässä heidän kannalta on se, -
että Israelin puolustusvoimat (IDF) on paljon valmiimpi siihen.
Se on ollut tilanteessa ennenkin ja tiedustellut maaperän.
Se on harjoitellut alueella sotaa.
Mikäli täysimittainen sota puhkeaa -
IDF on paremmissa asemissa voittoa ajatellen.
Mutta kukkulan toiselta puolelta katsottuna: -
Heikentääkö IAF Hizbollahin taisteluvoimaa?
Olemme kuulleet nyt yli 300:sta toimijasta, -
pääasiassa Hamasin, myös Jemaah Islamiyahin jäseniä, -
myös muita kuten Irakissa olevien militanttien jäseniä -
on surmattu.
Joukossa oli myös ylempiä johtajia.
Älä loukkaannu tästä, mutta viimeisin oli sotilasarvosi mukainen eversti -
Hizbollah-järjestössä.
Hän oli yksi Radwan-joukkojen tärkeimmistä komentajista.
Mikäli sota alkaisi, -
ymmärtäisikö Hizbollah voimiensa olevan nyt heikommat -
kuin mitä ne olivat 8. lokakuuta, sen liityttyä taisteluun?
- IDF on tiedottanut pommittaneensa yli 4000:ää kohdetta -
Libanonissa sodan alettua.
10 prosenttia kohteista kuuluu Radwan-prikaateille.
Ne ovat Hizbollahin kommando-yksiköitä.
Se on vaikuttava lukumäärä.
Useimmat kohteista ovat 0-5 kilometrin päässä Israelin rajasta.
Kohteita on vähemmän mitä edemmäs Etelä-Libanonia mennään.
Olemme nähneet jo sodan aikana -
nopean toipumisprosessin, näemme sen myös tulitauon alettua.
Iranin asetoimitukset Syyrian ja Irakin kautta ovat jatkuvia.
Voimme oppia tästä seuraamalla iskuja -
joita tehdään näitä Iranin asekuljetuksia vastaan.
Iskuja on tehty nyt paljon enemmän kuin aiemmilla kausilla.
Hizbollahin kyky uhata Israelia ohjuksilla -
ei yleensä ottaen ole vahingoittunut.
Ainoa mikä todella on vahingoittunut -
on Hizbollahin kyky olla aivan rajassa kiinni.
Jos tunnet maastoa ymmärrät ettei sillä ole paljoa merkitystä.
He voivat vetäytyä kyliin ja taloihin joista on suora näkymä Israeliin.
He voivat ampua panssarin- torjuntaohjuksiaan niistä käsin.
Mutta tämän ehkäisemiseksi tehdään paljon töitä.
Tähän IDF pyrkii juuri nyt.
Se pyrkii sotilaalliseen saavutukseen ennen tulitaukoa.
Mutta nyt tehty ei vielä riitä.
Mitä kohdistettuihin surmiin tulee, -
Syyriassa surmattiin 18 iranilaista ylempää upseeria.
Libanonissa surmattiin 13 Hizbollahin komentajaa.
Nämä ovat vaikuttavia lukemia. Etenkin isku Damaskokseen.
Tämä sai Israelissa kaikki odottamaan -
miltä seuraavat päivät näyttävät.
Iran on uhannut kostavansa iskut.
Se on uhannut suoralla iskulla, ja se on aiheuttanut spekulointia.
- Kenraali Rosen, puhumme tästä taistelusta -
ikään kuin olisi olemassa myyttinen maa nimeltä Hizbollandia.
Mutta sehän on Libanonin valtio!
Se sallii Hizbollahin, joka on maan vahvin voima, -
toimia ilman velvollisuuksia ja vastuita.
Se tekee mitä tahtoo.
Ja hallitus Beirutissa on avuton tekemään muutoksia.
Israel ei voi toimia vapaasti -
Libanonin armeijaa vastaan, -
kun se sallii Hizbollahin liikkeet.
Miten IDF ja etenkin IAF (ilmavoimat) -
voivat kiertää tämän esteen?
- Libanon on haasteellinen naapurimaa.
Se on romahtanut valtio.
Siellä on useita voimia jotka operoivat -
sen maaperällä.
Se on sotilaallisesti hyvin Iran-orientoitunut.
Libanonin armeija ei ole vastuussa -
Hizbollahin toimista, missä ja milloin se operoikaan.
Mutta Iran ohjaa sitä.
Sotilaalliselta kannalta katsottuna -
tämä on iso ongelma Israelille.
Libanon on taloudellisesti romahtanut valtio.
Se on käytännössä sirpaleina.
Auttoi sitä sitten Ranska, länsi ja etenkin USA, -
se ei ole auttanut Libanonia jaloilleen näiden viiden vuoden aikana.
Jos tarkastellaan sitä -
miten kansakunta muodostuu taloudellisesti ja sotilaallisesti, -
näemme miten Libanon on vain -
jalansija jonka kautta Lähi-idän vallat -
haluavat toimia.
Se on vain käytävä jonka kautta Iran heijastaa voimaansa.
Siksi Israelin ilmavoimien (IAF) ja puolustusvoimien (IDF) -
tulee ottaa ilmaherruus Libanonissa.
Näin ne voivat kerätä tiedustelutietoa -
Hizbollahista ja Iranin liikkeistä.
Tämä on yksi osa ilmaherruutta.
Toinen on mihin tahansa operaatioon valmistautuminen, -
joka Israelin pitää lähi- tulevaisuudessa Libanonissa tehdä.
Siksi ilmatilaa pitää kontrolloida.
Lennot pitää kyetä suorittaa turvallisesti, -
vaikka maasta-ilmaan -ohjusten uhka on läsnä.
Silloin täytyy hyökätä.
Tämä on kolmas osa.
Jos täytyy hyökätä, Libanonissa tai Syyriassa, -
Hizbollahia tai iranilaisia vastaan.
Siksi IDF:n ja IAF:n pitää ottaa ilmatila haltuun.
Tulevaisuudessa pitää olla diplomatian ja tiedustelutiedon, -
taloudellinen ja sotilaallinen ulottuvuus -
eli kattava strategia joka otetaan käyttöön.
Se tulee olla linjassa Gazan tapahtumiin nähden.
Kun Gazan tilanne rauhoittuu -
ja siellä siirrytään sotatoimista vakauttamiseen, -
silloin Israelin täytyy käyttää mahdollisimman paljon vipuvartta -
pohjoisen tilanteessa.
Siellä pitää säätää uusiksi se missä Hizbollahin sallitaan olla.
Tämä se jälkeen kun sota hiljenee, -
kun olemme jotenkin onnistuneet vaimentamaan tämän kierroksen.
Meidän pitää pystyä muuttamaan Iranin toimintatavat.
Viimeinen isku Damaskokseen -
oli erittäin hyvä voiman osoitus.
Osoitimme ettei Iran kykene jatkamaan operointiaan -
Israelia vastaan Syyriasta käsin.
Se ei voi jatkaa sitä mihin hintaan tahansa.
Pokerissa tätä kutsuttaisiin potin korottamiseksi.
Olen ollut tämän kannalla jo pitkän aikaa.
Olen pitkään ihmetellyt tätä isku iskusta -taktiikkaa.
Damaskoksen kaltaisia iskuja tarvitaan.
Mutta samalla vaatimusten pitää olla hyvin selvät -
tieto- ja kommunikaatiopuolella.
Israelin tulee vaatia vastapuolelta.
Muuten se ei kykene käyttämään vipuvartta -
Libanonin ja Syyrian areenoilla.
- Palaan seikkaan josta Jaron puhui aiemmin.
Jos Libanonin hallitus ei kykene siirtämään Hizbollahia, -
onko mitään järkeä Israelin iskeä infrastruktuuria -
Libanonissa?
Toisin kuin mitä Israelin hallitus uskoi 1990-luvulla, -
ehkä vielä 2006, -
se olisi nyt hyödytöntä.
Se saisi vain Libanonin siviilijohtajat -
parkumaan YK:lta, USA:lta ja muilta apua.
- Olen samaa mieltä.
Avain Hizbollahin vastaisen kampanjan voittamiseen -
on tehdä yhteistyötä kansainvälisen yhteisön kanssa.
Mahdolliselle tulevalle hyökkäykselle pitää saada oikeutus.
Nyt tilanne on umpikuja.
Kaikki tietävät sodan hinnan.
Tiedämme että Hizbollahin kyvyt aiheuttavat paljon tuhoa.
Tiedämme että sen raketit on piilotettu Libanonin kyliin.
Tämä aiheuttaa paljon vahinkoa myös Libanonille.
Tuleva sopimus tulee olemaan jälleen fiktiota.
Tiedämme sen ja olemme huolissamme siitä.
Lopulta jonkinlainen diplomaattinen järjestely allekirjoitetaan, -
ja siitä sovitaan suurvaltojen, Israelin ja Libanonin välillä -
YK:n turvallisuusneuvoston siipien alla.
Mutta se on jälleen fiktiota.
Kuten aiemminkin, sopimuksessa ei ole aikarajaa -
eikä kukaan puhu Hizbollahin riisumisesta aseista.
Sen jäsenet asuvat Etelä-Libanonissa.
Sen kauemmaksi työntäminen ei merkitse mitään.
Sopimuksen toimeenpanemis- mekanismista ei puhuta.
Näimme jo että Libanonin armeija ja UNIFIL ovat tehottomat.
Meidän pitää vain tehdä yhteistyötä kv. yhteisön kanssa.
En usko että iskuja infrastruktuuriin edes harkitaan.
Ainoastaan silloin jos infrastruktuuri tukee suoraan -
Hizbollahin sotatoimia Israelia vastaan.
Israelin tulee keskittyä Hizbollahin strategisiin pääkohteisiin.
Niihin jotka ovat uhkaksi Israelille.
- Sinä tutkit aihetta ja kirjoitit siitä.
Kesällä ja syksyllä 2022 neuvoteltiin -
meritalousalueen demarkaatiosopimus.
Jotkut Israelissa kritisoivat sopimusta eri syistä.
Mutta se näyttää pitävän jopa tämän sodan aikana.
Hizbollahilla on kapasiteettia halutessaan -
iskeä alueella olevia Israelin kaasunporauslauttoja.
Israel voi tehdä samoin -
vaikka siellä toimivat kansainväliset yhtiöt valtio-omisteisten sijaan.
Et ole samaa mieltä?
- Meidän ei pitäisi odottaa liikoja tältä kaasusopimukselta.
Sopimuksen tarkoitus on saada kaasu toimitetuksi mereltä -
ja tässä on onnistuttu.
Mutta olen kritisoijien kanssa samaa mieltä.
Sopimus antoi väärän viestin Hizbollahille.
Mutta sillä ei ole merkitystä nykyisille tapahtumille.
Hizbollah sai haluamansa eli 60 000 pohjoisisraelilaisen evakuoinnit.
Emme tiedä vielä miten tuoda asukkaat takaisin.
Joten Hizbollahin näkökulmasta sillä ei ole syytä eskaloida nyt.
Samalla Israel pohtii miten saada evakot takaisin koteihinsa.
Kaasusopimuksella ei ole mitään tekemistä tämän kanssa, -
muuta kuin surkea viesti jonka annoimme Hizbollahille.
Meillä oli tilaisuuksia korjata se.
Olisi pitänyt poistaa Hizbollahin teltat -
jotka se pystytti Sinisen linjan eteläpuolelle.
Sen sijaan Israel vetosi asiassa YK:hon -
ja kaikki meni sekaisin.
Joten kaasusopimus ei ole oleellinen nyt.
- Israelin sotilasjohtajat ja joskus siviilijohtajat -
puhuvat yhtenään lupauksistaan -
huolehtia kansan turvallisuudesta sisällöllisesti ja -tunteena.
Nyt, ehkä ensimmäistä kertaa, nämä kaksi ovat erottamattomat.
Meillä on vain parisenkymmentä sekuntia jäljellä.
Voitko vakuuttaa meidät -
että IDF palauttaa turvallisuuden ja turvallisuudentunteen -
pohjoisrajalle?
- Se on iso haaste.
Valitettavasti en voi kovin vahvasti vakuutella sitä.
Se on iso haaste Israelille.
Sekä hallitukselle että IDF:lle.
Kun puhun kattavasta strategiasta -
se sisältää muutakin kuin sotilaalliset keinot.
Nyt tarvitaan strategiaa.
Palaan tuohon mistä puhuit äsken.
Epäsuora toiminta Irania vastaan -
ei ole auttanut meitä tähän mennessä.
Olemme nyt pisteessä jonka juuri kuvailit -
juuri tästä syystä.
Suora yhteenotto Iranin kanssa -
tulee sisältyä tuohon strategiaan.
Sen sijaan että jahtaisimme sen välikäsi Hizbollahia, -
joskin meidän pitää jatkaa toimintaa sitä vastaan, -
mutta samalla kohdata Iran suoraan Syyriassa, -
ja kaikki se mitä se on rakentamassa.
Meidän pitää antaa Iranille viesti että hinta sen toimista on nousemassa.
Se on ainoa keino.
Se voi pysäyttää välikäden toiminnan.
Mikään muu ei toimi eikä tuo turvallisuutta pohjoiseen, -
eikä koko Israeliin.
- Kiitos molemmille, eversti Zehavi Alma-tutkimuskeskuksesta, -
ilmavoimien kenraali Rosen.
Palaamme taas pian.
Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Markus Nurmesniemi