Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Iranin ulkoministeri Hossein Amir- Abdollahian julisti Libanonissa, -
että Iran ei koskaan toivonut Hamasin ja Israelin välisen sodan laajenevan.
Vaikka muiden Iranin hallinto- viranomaisten lausunnot ovat linjassa,-
Iranin hurskasteleva julkinen kanta pitää suhteuttaa sen toimintaan, -
jolla se pyrkii saamaan johtoaseman Lähi-idässä -
ja heikentämään erityisesti Israelin mutta myös länsimaiden valtaa.
Ketä uskoa? Ministeriä vai ohjuksia ja taistelijoita, jotka toteuttavat käskyt?
Asiantuntijatietoa saamme kuulla Madridista Espanjasta.
Tohtori Rafael Bardaji on Worldwide Strategy -järjestön johtaja -
ja Espanjan entinen turvallisuusneuvos.
Tervetuloa. - Mukavaa tulla.
Ilo on meidän puolellamme.
Mukana on Washington DC:stä prikaatinkenraali evp. Mark Kimmitt, -
USA:n entinen poliittis-sotilaallisten asioiden apulaisulkoministeri.
Kiva nähdä sinua. -Hauska olla paikalla.
Mukavaa, että olet kanssamme.
Studiossa on tietysti TV7:n toimittaja Amir Oren. Amir, alusta tilanne.
Asiasta on selvästi tullut Iranin virallinen linja, -
eikä ainoastaan ulkoministeri ole toitottanut sitä kaikkialla, -
vaan hänen Beirutin-matkansa jälkeen -
myös Hizbollahin johtaja Hassan Nasrallah -
koetti selittää tulenvaihdon Libanonin ja Israelin rajalla -
olevan täysin riippuvaista siitä, mitä Gazassa tapahtuu.
Nasrallah sanoi tuossa taannoin, -
että Hizbollahin hankkima pelote Israelia vastaan -
on sellaista, ettei Israel uskalla laajentaa sotaa, -
ja että sitten kun Israelin ja Hamasin välille saadaan aselepo, -
myös Hizbollah laskee toistaiseksi aseensa.
Hän ei tietenkään luvannut vetäytyä rajalta, -
mikä on paikallisen konfliktin juurisyy.
Lisäksi Jemenin huthit ovat omaksuneet samanlaisen kannan.
Kaikki johtuu Israelin sodasta Hamasia vastaan -
tai kuten nuo ryhmät kutsuvat: Israelin sodasta Gazaa vastaan, -
mikä ei tietysti ole faktoja nähnytkään.
Iran näyttäisi saaneen USA:sta hiljaisen kumppanin, -
koska myös USA vastustaa sodan laajentumista Lähi-itään -
ja koettaa tyynnyttää myrskyä.
"Palataan 6.10. vallinneeseen tilanteeseen."
Ehkäpä USA:n ja Iranin välillä on myös salaisia kanavia, -
joilla pyritään elvyttämään jollain tavalla -
Yhteinen kattava toimintasuunnitelma eli JCPOA-sopimus -
Iranin ydinohjelmasta.
Aivan. Käännytään tohtori Rafael Bardajin puoleen.
Tahtoisin kuulla kantasi aiheesta.
Onko Iran hurskas osapuoli, joka etsii maailmanrauhaa, kuten väittää?
Ei taatusti ole.
Iranin ajatollahin hallinto ei ole tavallinen poliittinen hallinto, -
jollaiset ovat meille tuttuja.
Se on uskonnollinen teokratia sekä poliittinen ja teollinen toimija.
Monet tekijät vaikuttavat siihen, -
että sillä on johtoasemaan pyrkivä imperialistinen näkemys -
ja lisäksi on sen maailmanlaajuinen vallankumouksellis-uskonnollisuus.
Se ei ole tavanomainen maa.
Sen vuoksi se on toiminut Lähi-idässä aggressiivisesti välikäsien -
eli erilaisten taistelijaryhmien kautta.
Iran on tunkeutunut länsimaihin rahan avulla: -
yliopistoihin, ajatushautomoihin ja mediaan.
Se on tavoitellut nopeaa asevarustelun virtaa ja ohjelmaa kaikilla tasoilla: -
tavanomaisia aseita ja ballistisia ohjuksia, -
ja jo vuosikymmeniä se on kehittänyt ydinohjelmaa.
Jos luottaa Iraniin, on tuhoon tuomittu.
Iraniin ei voi luottaa.
Kenraali Kimmitt, mitä olet mieltä?
Minulla ei ole paljoa lisättävää.
Hän ilmaisi varsin hyvin 30 sekunnissa sen, mistä on puhuttu jo 30 vuotta.
Toisaalta täytyy ymmärtää myös USA:n nykyhallinnon naiivius.
Se näyttäisi jälleen lankeavan ansaan siinä, -
että tahtoo niin kovasti sopimusta, että suostuu mihin vain, mitä tarjotaan.
Hallinnossa vallitsee harhaluulo, -
että Iran viimeinkin näkisi USA:n näkökulman ja ymmärtäisi virheensä, -
minkä se on tehnyt tukemalla kätyreitään sekä ydinohjelmassa.
Jos Washingtonissa vallitsee sellainen toiveajattelu, -
hallinto uskoo, kun Iran syöttää sille sanat, jotka se tahtoo kuulla.
Bill Burns ei ole yllättynyt. Hänellä ei ole harhaluuloja asiasta.
Toivottavasti hänen argumenttinsa ja kantansa painavat pian eniten, -
koska jos alamme uskoa Iranin sanoja, seuraukset ovat teille itsestään selvät.
CIA:n johtaja William Burns -
on terävä diplomaatti ja hyvin kyvykäs strategi myös tiedustelualalla.
Amir Oren, mikä tässä ei täsmää?
Olit yksi harvoista, jotka huomauttivat minulle asiasta silloin, -
kun nykyinen USA:n Iranin-erikois- lähettiläs Rob Malley johti neuvotteluja
Nyt tutkitaan hänen salaista yhteistyötään Iranin kanssa.
Sanoit, että kun neuvottelut päättyvät, -
vaihtoehto on uudet neuvottelut pikemmin kuin konflikti.
Olit valitettavasti oikeassa -
vastoin kaikkea valtiotieteiden ja kansainvälisen historian logiikkaa.
Miten amerikkalaiset saataisiin vakuuttuneeksi siitä, -
että USA:n intressit ja Iranin intressit eivät ole yhtenevät?
Kiistin olleeni mistään oikeassa. - Ota kunnia, kun se on aiheellista.
Tämä olisi ollut ennakkotapaus, enkä voisi toistaa sitä enää myöhemmin.
Nyt kuitenkin ollaan palaamassa -
eräänlaiseen kylmän sodan ilmapiiriin, -
jossa Venäjä, Kiina, Pohjois-Korea ja Iran ovat toisella puolella -
ja USA, länsimaat, toivon mukaan Nato, Israel, -
Australia, Etelä-Korea ja Japani toisella.
Sen pitäisi olla suuri jakolinja.
Mutta USA:n poliittisessa diskurssissa on ehdokas, Donald Trump, -
joka yhtäkkiä epäilee tai kylvää epäilystä, voidaanko Natoa ylläpitää.
Hän kuulostaa valitsevan mieluummin Vladimir Putinin -
kuin Nato-maan, joka ei kanna omaa osuuttaan taakasta.
Näin ollen emme voi olla varmoja, onko leirejä todella kaksi.
Ja jos näin on, missä USA seisoo, jos ei nyt niin ensi vuonna -
presidentinvaalien ja uuden hallinnon virkaan astumisen jälkeen?
Missä USA silloin seisoo Iranin suhteen?
Jos Iran on Venäjän leirissä, -
mutta Venäjä ei ehkä olisikaan enää USA:n vastustaja, -
niin mitä se merkitsee Israelille Iranin osalta?
Ihmiset ovat ymmällään.
Olen käynyt keskusteluja ihmisten kanssa, -
jotka ovat lähellä Donald Trumpia.
Useat isot Euroopan maat eivät ole yltäneet 2 prosentin tavoitteeseen.
Jotkin sellaiset maat, kuten Viro ja Puola, -
ovat kyllä puolustusmäärärahoissa kärkikastia, mikä on hienoa.
Mutta Saksa, Alankomaat ja Ranska joutuvat kirimään -
päästäkseen 2 prosenttiin, mikä on käynyt selväksi Trumpin puheista.
Olen eri mieltä siitä, miten asia esitettiin.
Kielenkäyttöä pitäisi punnita.
Siitä huolimatta olen samaa mieltä, että Eurooppa laahaa perässä, -
vaikka sillä on tarvetta ja vaikka uhka vaanii lähellä, -
mikä on tälle paneelille päivänselvää, myös sinulle.
Venäjän uhkaa ei hoidella ilman USA:n turvatakuita, -
mutta USA:n taloutta ei myöskään pitäisi ylikuormittaa sillä uhkalla.
Tohtori Bardaji, käsittelemme nyt kuitenkin yhtä niistä uhkista: Irania.
Iran vaikuttaa tukevan Venäjän kykyä -
aiheuttaa paljon raskaita menetyksiä Ukrainalle.
Eurooppa panostaa kovasti Ukrainaan, samoin nykyinen USA:n hallinto.
Siitä huolimatta en näe mitään vastareaktiota, -
joka estäisi Irania jatkamasta käytöstään.
Tartun siihen, mistä puhuit hieman aiemmin: -
Naton kaltaisen organisaation vanhentuneisuuteen -
niin kuin presidentti Trump sanoi.
Minusta se on dramaattinen virhe, -
että Nato länsimaisena turvallisuusorganisaationa, -
joka keskittyy taas Venäjään etenkin Ukrainaan-hyökkäyksen jälkeen, -
on täysin haluton toteamaan Venäjän ja Iranin välistä yhteyttä.
Minusta se on päivänselvää.
Iranin drooneja ja muuta tykistökalustoa -
on ollut Venäjän joukkojen käytössä Ukrainassa.
Mutta Nato ei taaskaan kykene -
vetämään viivaa Venäjän ja Iranin välille.
Minusta se on virhe, -
koska jos tahdotaan olla länsimaisen turvallisuuden selkäranka, -
pitää käsitellä myös uhkia, -
jotka ovat Naton alkuperäisen intressialueen ulkopuolella.
Kaikki tieto on saatavilla ja julkista.
Kyse on vain Nato-johtajien poliittisesta tahdosta -
käsitellä yhtä aikaa Iranin uhkaa ja Venäjän uhkaa Ukrainassa.
Ja tietysti Iranista kumpuava uhka käy entistä akuutimmaksi -
paitsi Lähi-idässä myös länsimaissa ja Euroopassa.
Hyvin pian ne ovat Iranin pitkän matkan ohjusten kantaman sisällä.
Kenraali Kimmitt, mitä ajattelet?
Jos palataan Nato-kysymykseen, olen vahvasti kummallakin kannalla.
Nato ei ole täyttänyt odotuksia eivätkä Nato-maatkaan.
USA:n puolustusbudjetti on 800 miljardia dollaria.
Muiden 30 jäsenmaan budjetti on yhteensä 400 miljardia dollaria.
USA maksaa puolustusbudjettiin kaksi dollaria aina, -
kun ne muut 30 maata maksavat yhdessä yhden.
Se on ongelma, joka on ollut olemassa Naton perustamisesta asti.
Jokainen presidentti on valittanut, että Nato-maat eivät hoida osaansa, -
ja kuten Obama totesi: "En pidä vapaamatkustajista."
Ne nauttivat hyvinvointivaltion eduista, kuten yleisestä terveydenhuollosta, -
koska ne eivät panosta puolustukseen, -
kun taas USA:lla on terveydenhuolto-ongelmia -
muun muassa ison puolustusbudjetin takia.
Toisaalta Nato on ohittanut USA:n Ukrainan tukemisessa.
Ja asia on varmasti niin, että kun sota on ohi, -
Euroopan maat auttavat Ukrainan jälleenrakentamisessa ja Gazan myös.
Eli Trumpin puheisiin pätee vanha sanonta: -
hänet voi ottaa joko kirjaimellisesti tai vakavasti mutta ei molempia.
Ei unohdeta, että käynnissä on pöhkö vaalikausi.
Kaikki tuntuvat kritisoivan Trumpin puheita Naton vanhentuneisuudesta.
Viime vaalikaudella puhuttiin siitä, kuinka Joe Biden kutsui -
uutta parasta ystäväänsä Mohammed bin Salmania murhaajaksi.
Ei piitata puheista. Nato ei ole menossa minnekään eikä USA:kaan.
Hiljattain on hyväksytty laki, joka estää ketä tahansa presidenttiä -
vetäytymästä sopimuksesta, jonka USA:n senaatti on vahvistanut.
Emme ole menossa minnekään.
Uskon tämän paneelin lailla, että oikeasti pitäisi keskittyä Iraniin.
Ja kuten te, saan jatkuvasti lannistua siitä, -
että amerikkalaiset uskovat kuulemansa, -
kun Iran syöttää heille juuri sitä, mitä he tahtovat kuulla.
Amir Oren, lähennetään keskustelua -
koskemaan nyt ensin Iranin naapuria: Irakia.
Sinä päivänä kun Hossein Salami, -
Iranin vallankumouskaartin johtaja, -
astui virkaansa, hän julisti aikovansa ajaa USA:n pois Irakissa.
Hän aikoo varmistaa ajamalla USA:n pois Irakista, -
että USA täyttää sanansa, -
jonka silloinen ulkoministeri Hillary Clinton sanoi: -
sen, että USA kääntää katseen itään.
Sillä tavalla Iranille tarjoutuisi tilaisuus hävittää Israel -
ja ottaa johtoasema, -
jota Iran on niin kiivaasti tavoitellut Lähi-idässä.
Mitä voit kertoa siitä?
Materialisoituuko tämä Iranin julistama tavoite -
jollain tavalla käytännössä tällä hetkellä?
Yhteen aikaan nähtiin kuuluisa pilapiirros.
Se oli hyvin muodikas.
Sen saattoi nähdä kehystettynä monissa olohuoneissa.
Sen piirsi Steinberg New Yorker -lehden kanteen, -
ja se kuvasi näkymää Manhattanilta länteen.
Siinä oli Keskilänsi, Kalifornia ja sitten muu maailma.
Hyvin kapeakatseinen manhattanilaisten näkökulma.
Jos nyt kuitenkin puhutaan vakavasti -
ja katsotaan asioita täältä Jerusalemista käsin, -
niin me näemme idässä Jordanian.
Jordanian jälkeen tulee Irak ja sen jälkeen Iran.
Jos siis Iran valtaa Irakin, -
ei ainoastaan vaikuttamalla sen politiikkaan -
vaan liittämällä Irakin käytännön syistä itseensä, -
sillä on vapaa kulku Jordaniaan, Israelin naapuriin.
Ja se on pelottava näkymä.
USA lähti Irakista.
Ei tarvitse muistuttaa Mark Kimmittiä, joka oli siellä sijoitettuna.
USA lähti Irakista sen jälkeen, kun sen työ siellä oli tehty.
Se joutui palaamaan Irakiin Isisin takia.
Nyt näyttää siltä, että Iranin painostuksesta -
ja USA:ta vastaan toimivien kätyriryhmien painostuksesta, -
vaikka niiden sanotaan Iranin käskystä keskeyttäneen toistaiseksi iskunsa, -
Irak pyytänee amerikkalaisia lähtemään.
Israel on totta kai siitä huolissaan.
Se nivoutuu kuitenkin yhteen sen kanssa, mitä puhuimme Ukrainasta.
Iranilaiset, eivät kansalaiset vaan Iranin hallinto, -
eivät koskaan ole olleet tunnettuja -
anteliaisuudestaan tai hyväntekeväisyydestään.
He eivät auta venäläisiä vain, -
koska pitävät Putinin pitkistä televisiopuheista.
He odottavat jotakin vastineeksi: -
joko ydinalalla tai tavanomaisia aseita, ohjusteknologiaa.
Tämä on jälleen yksi huolenaihe lisää israelilaisille suunnittelijoille.
Aivan. Se on kahden kauppa.
Tohtori Bardaji, eräs amerikkalais- kenraali vakuutti minulle hiljattain, -
että Iran ei välttämättä halua liittää Irakia itseensä -
vaan pikemminkin tekemään siitä vasallivaltion, -
joka toimisi polkuna haluttuun tavoitteeseen.
Mitä voit sanoa siitä?
Uskotko, että se on ajatollahin hallinnon suunnitelmissa?
Iranin hallinto on aika joustava tavoitteidensa edistämisessä.
Sillä on kärsivällisyyttä ja monia polkuja tavoitteen saavuttamiseen.
Se voi vallata Irakin, ellei kukaan vastusta, -
tai se voi tunkeutua sinne hienovaraisesti vastareaktioiden tullen.
Se riippuu olosuhteista ja hyvin pitkälti USA:n reaktiosta -
sekä siitä, miten USA:n liittolaiset auttavat tekemään kannan selväksi.
Uskon, että Iran on niin ovela, että se pystyy vedättämään -
ja yrittää edetä aiheuttamatta mitään suuria vastareaktioita.
Molemmat vaihtoehdot ovat mahdollisia minun mielestäni.
Kenraali Kimmitt, mitä ajattelet? Miten USA:n pitäisi vastata Iranin vetoihin?
Ensinnäkin minusta se käsitys, -
että amerikkalaisia pyydettäisiin lähtemään Irakista, -
on väärää tietoa.
Neuvotteluja on käynnissä siitä, -
että muutettaisiin Irak-mission mittaluokkaa ja luonnetta -
sotaa käyvästä liittoumasta takaisin vuosien 2008―2009 tilanteeseen, -
kahdenväliseen SOFA-sopimukseen Irakin kanssa.
Tilanne näyttää etenevän siihen suuntaan, kunhan tilanne ei pahene -
joko USA:n pommituskampanjan takia Irakissa -
tai islamilaisen vastarinnan reaktion takia.
Jonkinmoista teatteria on käynnissä, -
koska amerikkalaiset lähtisivät ilomielin.
Emme jättäneet mitään, kun lähdimme vuonna 2011, -
emmekä jättäisi mitään, jos lähtisimme vuonna 2024.
USA:n ei ole mikään pakko jäädä Irakiin, -
ja jos meidät "pakotetaan lähtemään", lähdemme kyllä.
Mutta aina kun sanomme niin, -
ystävämme Irakissa alkavat hengittää tiiviimmin, -
koska ymmärtävät seuraukset.
Yritämme nyt antaa vanhalle talolle uuden maalipinnan, -
ja uskon, että USA jää paikalle.
Jopa vastarintaliikkeet, Moqawamat, sanovat -
tahtovansa uuden suhteen, -
ja edellisviikonloppuna pääministeriä painostettiin -
heittämään amerikkalaiset pihalle, jotta saataisiin ratifioitua laiksi se,-
mikä parlamentin kanta oli vuonna 2020 Suleimanin murhan jälkeen.
Siitä huolimatta merkittävä osa parlamentista ei tullut äänestykseen, -
joten sitä ei voitu tehdä, koska istunto ei ollut päätösvaltainen.
Minulle on selvää, -
että Irakin jakaantuneisuus näkyy erityisesti sunni-šiia-kurdi-linjalla, -
jossa sunnit ja kurdit tahtovat meidän jäävän Irakiin -
ja totta puhuen merkittävän moni šiiakin.
He eivät pidä amerikkalaisista mutta iranilaisista vielä vähemmän.
Tuskinpa siis lähdemme minnekään.
Haluan selittää kenraali Kimmittin käyttämän termin, -
joka ei liene tuttu kaikille. Hän sanoi SOFA.
Se ei tarkoita huonekalua vaan sopimusta joukkojen asemasta.
Lähestymme ohjelman loppua ja mielessäni on vielä yksi tärkeä aihe, -
koska se vaikuttaa koko kansainväliseen yhteisöön.
Tarkoitan merenkulkua ja merenkulkuvapautta.
Puhutaan siis Jemenistä, Ansar Allahista, -
huthien johtamasta terroristijärjestöstä.
Se nimitys määriteltiin sille uudelleen, sillä välissä se oli poistettu.
Iran ohjailee järjestöä taustalta.
Amir Oren, kerro aluksi nykytilanteesta.
Kullekin on aikaa noin 1,5 minuuttia. - Käytän vain puoli minuuttia.
Kiintoisinta on minusta se, että nyt kun CENTCOMille on annettu lupa -
käydä jatkuvaan vastahyökkäykseen, -
ja kun ulkoministeri Austin on vähän väliä sairaalahoidossa, -
niin annetaanko kenraali Kurillalle vapaat kädet -
jatkaa iskuja hutheja vastaan täydellä voimalla?
Jos nimittäin CENTCOM pystyy siihen, tilanne on meille paljon parempi.
Yhteistyössä Ison-Britannian -
ja Australian, Kanadan ja Alanko- maiden esikuntaupseerien kanssa -
Bahrainin päämajasta käsin. Tohtori Bardaji, ole hyvä.
Meidän pitää parantaa kykyä iskeä Jemeniin, -
mutta sen lisäksi meillä on mielestäni kyvyt ylläpitää rankaisukampanjaa -
ja voittaa Jemen, jos tahdomme. Kyse on vain politiikkapäätöksestä.
Olen yhtä mieltä Orenin kanssa. Jos CENTCOM ottaa johdon, -
olemme luottavaisia, että huthit kärsivät merkittävää vahinkoa.
Kenraali Kimmitt?
Meillä on Jemenissä jotain opittavaa kohteista.
Tuleepa taistelukentästä miten tarkka tai läpinäkyvä tahansa, -
huthien kokemus parin viime vuoden taisteluissa -
saudeja ja Arabiemiirikuntia vastaan ovat opettaneet heidät päihittämään -
maailman kyvykkäimmät neuvottelukeinot, -
kuten droonit, erilaiset lennokit ja tiedusteluilma-alukset.
En usko, että kenraali Kurillalle olisi asetettu -
mitään kohtuuttomia rajoituksia kampanjan suorittamiselle.
Useimmat iskukohteet näyttäisivät olevan kaukana asutuksesta.
Huthit eivät aseta risteilyohjuksiaan päiväkotien viereen.
Meillä on paljon opittavaa teknologiasta, -
sillä uudet järjestelmät eivät ole pettämättömiä vaan voitettavissa -
ja huthit ovat näyttäneet hyvää esimerkkiä niiden voittamisesta.
Meidän lienee syytä onnitella myös vara-amiraali Bradley Cooperia -
CENTCOMin varakomentajan virasta.
Tuoko se jotain lisäarvoa, -
että hän komensi ennen NAVCENTia ja laivuetta?
Olemme nähneet, että kenraali Kimmittin asema CENTCOMissa -
muiden asemien lisäksi nostivat hänet myöhemmin korkeimpiin asemiin.
Totta kai se, että Cooperin edeltäjä kenraali Guillot -
sai neljännen tähtensä NORTHCOMin komentaja, -
on hyvä ennakkotapaus Cooperille.
Jatkan vielä sanasen siitä, mitä Mark sanoi.
Toivottavasti huthit eivät ota liian pian mallia -
Hamasin maanalaisten tilojen käytöstä.
Niin, emme suosittele sellaista.
Aikamme päättyi. Kiitos, tohtori Bardaji, kenraali Kimmitt ja Amir Oren.
Kiitos katsojille. Tavataan ensi jakson parissa. Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Maija Tuukkanen
Lisää TV7:n tuotantoa ja kirjoituksia -
on saatavilla osoitteessa www.tv7israelnews.com.