Studio Jerusalem
Shalom och välkommen till Studio Jerusalem.
Israels underrättelsetjänst, som inför attacken den 7 oktober inte lyckades -
varna för att Hamas skulle inleda en attack beskrev dock korrekt -
ett scenario där Israel måste hantera flera samtidiga militära utmaningar -
från flera iranskstyrda fronter.
Det skedde då Hizbollah, huthierna samt syriska och irakiska miliser -
anslöt sig till striden. De senare slog även till mot amerikanska mål.
Under cirka 100 dagar har en omfattande regional konflikt avvärjts -
men detta kan förändras under de närmaste dagarna och veckorna.
Vilka är aktörerna och vilka är utsikterna? För att diskutera detta -
ansluter överste Joel Rayburn, USA:s tidigare vice bitr utrikesminister -
och särskilt sändebud för Syrien liksom grundare av American Center -
for Levant Studies. Välkommen till programmet.
Från Israel ansluter även brigad- general i res. Yossi Kuperwasser -
tidigare chef för forskning och bedöm- ning vid IDF:s underrättelsedirektorat -
samt chef för Israels ministerium för strategiska frågor, nu projektledare -
för utvecklingen i Mellanöstern, Jerusalem Center for Public Affairs.
- Tack för att jag fick komma. - Det är ett nöje att ha dig här.
Med mig i studion har jag även vår chefredaktör herr Amir Oren.
Amir, beskriv scenen för oss. - Två fakta är obestridliga.
Först att Israel har attackerats. Sedan att Iran är på offensiven.
Om denna offensiv har genomförts direkt -
som vi har sett i raketregnet mot Irak och Syrien -
eller indirekt som i Hamas, Hizbollahs, huthiernas och proiranska milisers -
beskjutning mm från syriska delen av Golanhöjderna får vi diskutera.
Men den generella trenden visar att alla dessa iranska proxygrupper -
har närmat sig varandra för att angripa Israel och USA:s intressen, -
allierade och partner, och att Iran har försökt undvika direkt konfrontation -
med Israel, USA och andra partner i väst och allierade här i regionen.
Om förutsättningarna förblir oförändrade eller förvärras -
och antänder hela regionen ligger förmodligen utom aktörernas kontroll.
För vem vet vad som antänder den gnista som leder till regionalt krig?
Jag vill börja med denna fråga till dig, överste Rayburn.
Då ryssarna invaderade Ukraina blev alla chockerade.
Trots att Rysslands president Vladimir Putin -
under flera år tydligt hade uttryckt sin avsikt att göra just detta.
Samma sak gäller Gazaremsan. Alla chockerades av 7 oktoberattacken.
Ändå hade Yahya Sinwar och andra Hamasledare klart och tydligt -
uttryckt sin avsikt att göra detta. Ser vi på Irans uttalanden i hela regionen -
till sina proxystyrkor och anhängare är de ganska tydliga med sin avsikt -
att ge sig in i denna strid. De har ännu inte gjort det helhjärtat -
men deras proxygrupper är aktiva på flera fronter.
Ska vi därför bli överraskade då iranierna går in på konfliktarenan?
Eller söker vi redan vägar där inget är förutbestämt där det ännu finns tid -
att försöka kontrollera situationen så som Bidenadministrationen försöker?
- Nej, kontrollen och försöken att köpa tid till eftergifter har misslyckats.
Det som hände i Erbil och då IRGC:s beslagtog skeppet som kom från Irak -
och då en drönare eller raket sköts mot fartyget i Indiska Oceanen -
var inte att den iranska regimen gick in i en konflikt.
Detta var den iranska regimen som trappade upp en konflikt -
som de själva inlett och hela tiden trappat upp.
Det som händer vid alla Israels gränser -
iscensätts av Irans regim som en del av deras regionala strategi.
Det som hände i Erbil är också en del av Irans regionala strategi.
Vi ser en bred konflikt som drivs av den högste ledaren och hans regim.
Iran är varken någon åskådare eller nykomling här.
- Jag ställer samma fråga till dig general Kuperwasser.
Jag vill också lyfta fram tre individer som sade i stort sett samma sak.
Irans högste ledare ayatollah Ali Khamenei, Irans president -
Ebrahim Raisi samt utrikesminister Hossein Amir-Abdollahian.
Alla tre sade att deras "operation Al-Aqsa" -
den lavin som de betonade började 7 oktober med Hamas anfall mot Israel -
kommer att trappas upp och att de ska vinna -
även om de gör sig illusioner om sin styrka.
Men USA:s politiska kampanj verkar nu störa Bidenregeringens förmåga -
att projicera sin makt på ett sätt som verkligen skulle avskräcka Iran.
För det första anser jag att vi redan befinner oss i en regional konflikt -
inledd av de grupper som opererar under Irans ledning.
Så är läget och konfliktens intensitet är olika i olika områden.
Men vi befinner oss redan i en regional konflikt.
Man strider samtidigt på så många fronter - även på global nivå.
Det påverkar den fria världens säkerhet. Så det går utöver det som -
händer mellan oss och Hamas eller oss och Hizbollah. Så är det redan.
Iranierna förstår att detta krig kommer att avgöra den iranska revolutionens -
och regimens framtid, precis som det kommer att avgöra Israels framtid.
Inte bara Israel och Iran kommer att påverkas av detta krig.
Det kommer även att påverka den fria världen i allmänhet.
Därför omfattar kriget alla dessa element, och kommer förresten även -
att allvarligt påverka grupper i Mellanöstern som ännu inte deltar -
som Saudiarabien och Förenade Arabemiraten.
Alla kommer att påverkas och involveras även om inte alla strider.
Fler och fler kämpar och intensiteten ökar.
Detta eftersom Israel, till skillnad från vad Hamas förväntade sig -
beslöt att vidta en väldigt ambitiös åtgärd och besegra Hamas.
Om detta lyckas kommer det att skaka hela Mellanöstern.
Irans förehavanden med sina proxy- grupper avser att avskräcka Israel -
från det de fruktar, att besegra Hamas, det är syftet med allt de gör.
Hittills vet vi inte om de kommer att lyckas eller ej -
för hotet om ett besegrat Hamas hänger ännu över Hamas i Gaza -
men Israel har ännu inte beslutat sig för att faktiskt genomdriva detta drag.
Och om frågan i början var om Israel skulle inleda en markmanöver, -
är frågan nu om Israel kommer att ta över Rafah eller inte.
Så kriget handlar om ifall Israel ska ta över Rafah eller inte.
Det är vad alla på Irans sida försöker övertala oss att inte göra.
Även några åskådare försöker övertala oss att inte göra det.
Men vi måste förstå att gör vi det inte vinner vi inte kriget. Det är det ena.
Utöver att bara vara en kamp om Rafah, Gazaremsan och Hamas -
är detta ett krig om den iranska regimens öde.
Vinner vi kriget drabbas Irans regim av ett väldigt hårt slag.
Deras kärnvapenprojekt och hela rad av proxygrupper drabbas dramatiskt.
Vinner vi inte kriget får de övertaget. Då blir i slutänden vi och USA lidande.
För att förtydliga så är Rafah en liten, högst strategisk landremsa -
i södra delen av Gazaremsan vid gränsen till Egypten.
Det är Gazaremsans enda öppning mot världen via egyptisk mark.
Det har även använts till mycket vapensmuggling in i Gaza.
Eftersom de islamistiska terrorgrupperna i Gazaremsan -
uppenbarligen fortfarande har sina egna sätt att lyckas med detta.
Vi lämnar det därhän. Herr Oren, jag fördömer inte bara -
Bidenregeringen för deras oförrätter. Det finns även positiva saker.
Bland annat ett angrepp som genomförts mot huthierna.
Centralkommandot har uppvisat en ganska robust motståndskraft.
De har inte bara upprepade gånger beskyddat sjöfarten utan även -
gett sig på Irans proxygrupp Ansar Allah, dominerad av huthistammen.
Tillsammans med Storbritannien som även har stått för Phantom-jaktplan -
för att genomföra precisions- bombningar...förlåt, Typhoon-plan.
På tal om detta gick ju huthierna ut och sade: -
"Vi varnar er. Vi tänker bekämpa både USA och västvärlden i stort".
Nu hotar Iran även USA och Storbritannien jämte Israel såklart, -
men allt som allt ser vi nu hur denna huthiorganisation, eller stam -
lyckas åstadkomma fortsatt skada på olika handelsfartyg -
som seglar längs denna strategiska vattenled.
Får vi återigen se ökad friktion?
- Vanligtvis då signaler och budskap lämnas mellan motståndare -
är det upp till oss att spekulera och försöka tolka dem.
Men från Joe Biden kan vi få det direkt från källan.
Han blev tillfrågad om attacken och han sade: "Vi sände Iran en signal."
Man hörde det direkt. Och vi vet att det var ett iranskt fartyg -
som hade lämnat hamnen i Hudaydah precis före attacken.
Uppenbarligen finns det kanaler mellan Washington och Tehran.
Och fast Tehran såklart vill främjas av händelserna och av Israels problem -
vill de minimera priset de får betala medan de gör detta.
Och Iranska revolutionsgardet och regimen i allmänhet -
förstår att om Israel skulle gå i fullskaligt krig mot Hizbollah -
kan nästa logiska steg bli att gå i krig mot Iran.
För Israel har nästan inget att förlora på att attackera Irans infrastruktur.
Nu kan ju inte Israel göra detta ur tomma intet.
Vanligen finns en slags brandvägg där Israel bara utför sin dagliga rutin -
utan att ha anledning att slå till mot Iran.
Men i ett regionskrig kan Israel mycket väl, som Iran ser det, angripa Iran.
Det är därför Hassan Nasrallah, Hizbollahs ledare alltid säger -
att blir det vapenvila mellan Israel och Hamas -
avbryter även Hisbollah sina åtgärder mot Israel.
Iran fruktar Israels agerande om israelerna blir tillräckligt desperata.
- Låt oss tala om terrorgruppen Ansar Allah.
Den är inte internationellt utpekad som terrorgrupp -
medan huthiernas tre ledare är utpekade som terrorister.
Jag tror de gör en felbedömning som kommer att skapa ett större problem.
I synnerhet längs Israels nordfront, Syrien, Libanon, Iraks västra flanker -
liksom längs Jordaniens gräns kan fientligheterna trappas upp -
under nästkommande veckor. Överste Rayburn, vilka åtgärder -
bör vi således fokusera på nu? Och kommer Ryssland att försöka -
säkra sina egna intressen i Syrien med i synnerhet Assadregimen?
Innan vi berör det vill jag kommentera något du just nämnde.
Orwellskt språkbruk gör skillnad mellan Ansar Allah och dess ledare.
Organisationens kärna är Huthi- stammen vars ledare definieras -
som terrorister medan organisationen de grundat och för befäl över -
skulle enligt en orwellsk fantasivärld inte vara någon terrororganisation.
Följden blir att man inte ålägger dem och deras finansiärer i Tehran -
full ekonomisk press för att försöka strypa de resurser som går till dem.
Samtidigt angriper de internationell sjöfart, amerikanska örlogsfartyg -
samt amerikanskflaggade fartyg och för i princip krig mot USA till havs -
medan deras kontanter inte rörs, deras kassaflöde är opåverkat.
Deras finansiärer fortsätter att hösta in oljeintäkter dag efter dag.
De är opåverkade medan dessa typer sätter hela regionen i brand.
Det är ett vansinnigt glapp mellan vad som faktiskt händer -
och den rättsliga fiktion som USA:s regering försöker bevara just nu.
Sedan angående din fråga om den möjliga konflikten i norr.
Personligen tror jag inte Ryssland har någon strategisk stridsmakt till övers.
De har ingen förmåga att utöva någon form av strategisk makt -
utöver vad de redan har i öst- och nord-ukraina och svarta havsområdet.
Så jag tror ryssarna måste vänta ut det här.
Får jag gissa hjälper de antagligen Iran med information och logistikstöd.
Och Iran hjälper Ryssland med materiel som raketer, droger osv.
Det vet vi. Men det område i norr som på kort sikt ligger i riskzonen -
är det som angreps igår kväll, alltså irakiska Kurdistan.
Ni vet hur Irans regim använder och drar i trådarna till sina proxygrupper.
Pressas de på en plats utökar de och trappar upp någon annanstans.
Så de väljer ett område som de ser som sårbarare och fokuserar då -
på irakiska Kurdistan som är en av USA:s närmaste allierade i regionen.
De attackerades nyligen direkt och fräckt. Jag kallar det en krigshandling.
Enligt alla rättsnormer var det som hände igår kväll en krigshandling -
av Irans regering mot irakiska Kurdistan och faktiskt mot Irak.
Mot den suveräna nationen Irak. En vän från USA som är veteran -
i USA:s underrättelsetjänst påpekade att i en normal värld -
var det som hände igår kväll att Iran begick en krigshandling mot Irak -
och att staten Irak därför har all rätt att förklara krig mot staten Iran.
Att deklarera att de är i krigstillstånd.
Det är ett krigstillstånd mellan Irans regim och irakiska Kurdistan just nu.
Men ännu viktigare är att den beror på USA:s närvaro där.
Nu ser vi att det pågår en debatt i USA:s regering -
om de ska bekräfta detta eller inte eller hålla fast vid den tunna logiken -
att eftersom raketen de facto inte fysiskt landade på USA:s konsulat -
och inga amerikaner blev dödade, enbart irakiska kurder -
att USA:s intressen inte hotades och att USA därför inte behöver gensvara.
Ingen i Mellanöstern skulle se det så. Ett barn skulle inte se det så.
Men jag är rädd att detta är vad som håller på att ske.
Så i detta sena skede är vi i ett läge där USA inte är redo att bekräfta -
den verklighet alla kan se. Det var därför president Biden, som Amir sa -
häromdagen sade att han sänt ett meddelande till Iran -
och är säker på att Iran inte vill kriga mot USA. Iran krigar redan mot USA.
Fram tills USA inser det kommer de bara att fortsätta trappa upp saker.
- Qudsstyrkornas befälhavare Qaani har redan vid flera tillfällen betonat -
att Iran ligger i krig med USA och att Irak är deras krigsskådeplats.
Detta bekräftades även av USA:s nuvarande nationella säkerhetsteam -
i början av de underrättelserapporter Washingtons olika organ publicerade.
Men general Kuperwasser, jag vill höra hur du ser på detta.
Vill du kanske, för våra tittares skull, även belysa det faktum att Bagdads -
regering har fördömt attackerna som en uppenbar kränkning -
och kallat hem sin ambassadör från Teheran för överläggningar.
Något sådant hände inte under de senaste veckorna eller månaderna.
Detta kan också få ödesdigra följder, eller kanske inte? Gen Kuperwasser.
Detta var en klar aggressionshandling som borde ha besvarats därefter.
Poängen är att Iran tillåter sig att göra så eftersom de förstår att USA -
verkligen är fast beslutna att undvika konfrontation med Iran.
Detta ger Iran väldigt stort handlingsutrymme -
för de kan gå längre och längre utan att möta någon verklig reaktion.
Angående attacken hänvisar USA till huthierna som en iranskstyrd grupp -
vilket var bra, men de avstår ändå från att ta itu med själva Iran.
Faktum är att USA måste förstå att detta inte är ett krig om bara Israel.
Israel är såklart viktigt, men detta är ett krig mot västvärlden.
Mot allt som den iranska axeln står emot. Israel är bara ett element i det.
Den lille satan. Den store satan är USA. De bekämpar båda samtidigt.
De tror att de, genom att försvaga Israel även försvagar den store satan.
Och USA försöker att på något sätt undvika denna verklighet.
Det kommer inte att fungera för de kommer att jaga efter dem.
Vi ser att USA gradvis börjar förstå det. Att de har byggt denna koalition -
för att bemöta huthierna är ett uttryck för det.
Vi får se vad som blir reaktionen på attacken mot Erbil.
Pressen ökar på amerikanerna att förstå att det handlar om dem.
Den amerikanska politik som ledde till denna iranska politik -
var just "låt oss inte hamna i ett storskaligt regionalt krig".
Är man så rädd för regionalt krig får man just det. Där är vi, olyckligtvis.
Lyckligtvis är vi å andra sidan mycket starkare än Iran och deras proxyer.
Vi har större kapacitet och kan hantera dem.
Det blir inte trevligt, inte utan dödsfall eller ett pris att betala -
men vi kan vinna detta krig, och gör vi det främjas USA, -
hela den civiliserade världen samt även Israel.
- Herr Oren. - Jonathan, både du, Joel och Yossi -
har varit otåliga över Bidens regering. Vilket är förståeligt.
Men, om jag inkluderar mig själv, vi är kanske för hårda mot Joe Biden?
Se bara på de begränsningar han arbetar under.
Sedan han godkänt den sedan länge väntade attacken mot huthierna -
två månader efter att huthierna började attackera sjöfarten -
har han själv angripits av personer i kongressen -
som säger att han har överskridit sina befogenheter enligt AUMF, -
att han inte bara kan godkänna en attack utan måste gå till kongressen, -
få godkännande och basunera ut sina avsikter till fienden.
Detta sker ju under valrörelsen och Trump har förstås redan sagt: -
"Ja, han släppte några bomber över huthierna.
Detta hade inte hänt om jag fått bestämma".
Så fast det är väldigt lätt för oss här att uppmana Biden att göra det rätta -
så finns det problem. Och detta utan att ens nämna -
att han måste göra allt detta medan hans försvarsminister låg på sjukhus.
Varifrån han nyligen har skrivits ut.
Det har tagit tre år. - Okej.
- Vi närmar oss programmets slut. En väldigt snabb analys från var och en.
Vi börjar med två meningar av överste Rayburn. Hur tror du framtiden ser ut?
Jag måste säga emot Amir. President Biden står inte under någon press -
att begränsa sitt försvar av amerikanska intressen -
eller amerikanska allierade i Mellanöstern.
Den typ av opposition du talade om i kongressen -
består förmodligen av färre än 20 personer.
Den enda begränsning Biden möter är sin egen regering och deras ramverk.
Enligt vilken de fortfarande, så här sent, inte vill ge upp möjligheten -
att återupprätta någon sorts kärnenergiavtal med Irans regim.
Konflikterna kommer att förvärras tills detta förändras.
- General Kuperwasser. - Jag tycker vi är hårda mot Biden.
Vi uppskattar det han gjort hittills och hur han har stöttat Israel.
Det var viktigt, han har gjort många bra saker. Men han måste förstå -
vidden av det som händer. Detta är ett regionalt krig om han vill eller inte.
Kämpar man inte vinner man inte. - Herr Oren.
- Ja, Joe Biden är förvisso kapabel att försvara sig själv -
och behöver ingen förstärkning från denna del av världen.
Men hans restriktionsstrategi som inleddes den 7 oktober -
kan ändå vara på väg att luckras upp -
vilket vi kan behöva återkomma till i framtida avsnitt.
Ja, men nu är programmet slut. Jag vill tacka överste Rayburn, -
gen Kuperwasser och herr Oren. Tack även till alla er tittare.
Fram till nästa uppdatering, shalom från Jerusalem.
Översättning: Åsa Eriksson Himlen TV7