JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Puolustusvoimien (IDF) maajoukot lobbaavat alati tankkien, jalkaväen -
ja tykistön lisäkaluston puolesta -
sekä pienemmän ilmavoimien osuuden puolesta.
Hävittäjien, lennokkien ja ilmapom- mitusten sijaan komentajat kehottivat -
maajoukkojen käyttämiseen, ja tähän huutoon vastattiin Gazan sodassa.
Ilmavoimat ovat kuitenkin oleellinen osa sotaoperaatiota.
Se iskee tunneleihin ja tukikohtiin, ja antaa ilmatukea maajoukoille.
Se toimii pelotteena muille vihollisille, -
sekä torjuu ohjuksia ja lennokkeja.
Ilmavoimat on se ase joka valitaan mikäli Israel joutuu iskemään -
kaukana rajoiltaan, aina Iranista Jemeniin.
Ovatko ilmavoimat yhtä tärkeät kuin aiemmin?
Aiheesta keskustelemassa prikaatinkenraali (res.) Relik Shafir, -
entinen ilmavoimien komentaja ja hävittäjälentäjä.
Prikaatinkenraali (res.) Jaron Rosen, -
myös entinen ilmavoimien komentaja -
ja hävittäjälentäjä sekä IDF:n kyber-osaston päällikkö.
- Iltaa Jonathan. - Tervetuloa molemmille.
Studiossa TV7:n toimittaja Amir Oren.
Laaditko laajemman yleiskuvan tästä strategisesta työkalusta.
Israelin ilmavoimat (IAF) on maailmankuulu operaatioistaan.
Israelissa käydään kuitenkin jatkuvaa keskustelua siitä mihin investoida.
Ja mikä investointi palvelisi parhaiten Israelin valtiota.
- Ilmavoimat (IAF) on kuuluisa -
sen torjunta- ja hyökkäyskyvyistään.
Se yllätti Egyptin ilmavoimat kuuden päivän sodassa vuonna 1967.
Se tunnetaan taisteluvoimana ja Relik Shafirin kaltaisten johtajien vetämänä.
Hän on ampunut alas arabihävittäjiä -
sekä F-16 että F-15 -hävittäjillä, mikä on erittäin harvinainen -
kokemus hävittäjälentäjälle.
Israel voitti lopultakin -
Egyptin ja Syyrian ilmavoimat.
IAF:lle ei ole ollut todellista vastustajaa ilmassa -
enää 1980-luvun jälkeen.
Arabimaat ja -militiat kuten -
Hizbollah ja Hamas ovat yrittäneet ohittaa -
israelilaisen ilmatilan hallinnan maasta maahan -ohjuksilla, -
sekä maasta ilmaan -ohjuksilla, raketeilla, drooneilla jne.
Alustuksesi osoitti IAF:n ainutlaatuiseen hyötyyn, -
mitä se Israelille on.
Se operoi sodan kaikilla tasoilla.
Strategisella, operaationaalisella, taktisella.
Se toimii sekä vasarana että neulanpistona.
Se käyttää mikroammuksia joilla läpäistä ikkunoita -
tietystä asunnosta, -
ja kohdistaa jopa ajoneuvon tiettyyn istuimeen.
Eikä vahingoittaa vieressä olevaa matkustajaa.
F-35 -hävittäjät ja muut vastaavat lentokoneet -
voidaan mobilisoida vaikkapa Irania vastaan -
tai muihin kohteisiin.
Maajoukkojen taholta on esitetty kritiikkiä -
ilmavoimille osoitetuista investoinneista, -
verrattuna puolustusvoimien muihin haaroihin tehtyihin investointeihin.
Jos katsotaan erilaisia skenarioita mitä Israelin pitää pohtia, -
sen lisäksi mitä Gazassa ja Libanonin rajalla tapahtuu, -
investoinnit olivat viisaita.
- Kiitos herra Oren. Kenraali Shafir, -
voitko luokitella IAF:n strategisena työkaluna -
jota hallitus tai sota-ajan sotahallitus käyttää -
uhkien ja kohteiden hoitelemisessa, -
sekä kansallisten turvallisuusintressien suojelemiseksi lähellä ja kaukana?
- Israelin ilmavoimat -
ei ole vain ilmavoimat, se on armeijan ilmailuteollisuuden haara.
Sen vastuulla on etsintätoimintaa, rannikkovartioston ilmailu, -
sekä merijalkaväen ilmatoiminta.
Tämä sisältää taisteluhelikopterit, lennokit ja droonit, hävittäjät, -
sekä hävittäjätorjunta- aseistuksen.
Myös mannertenväliset ohjukset (ICBM).
Sekä pienempää aseistusta -
kuten lyhyen kantaman raketteja.
Tämä arsenaali yhdessä elektronisen sodankäynnin -
ja muun vastaavan kanssa muodostavat perustan -
ilmavoimien avulle, jota se antaa puolustusvoimille (IDF).
Se mahdollistaa vaaran torjunnan -
ja koneiden liikkumisen Israelin laidalta toiselle 25 minuutin sisällä.
Tätä voisi verrata isoon lentotukialukseen -
joka kykenee voimansa valjastamiseen vain minuuteissa -
tai tunneissa, jos aikaa on.
Israel pystyy lähettämään ison määrän lentokoneita -
koska reservin lentokone- miehistöt -
pitävät vuosien mittaista kokemusta yllä.
He kykenevät liittymään toimintaan vakinaisen armeijan kanssa -
laivueissa ja joukko-osastoissa. Tämä on tehokas voimakerroin.
Ei tarvitse kouluttaa uusia tulokkaita kaiken aikaa.
Nyt voidaan luottaa lentäjien pitkän aikavälin kokemukseen.
He lentävät kerran viikossa ja pitävät kykyjään yllä.
Tässä useita voimakertoimia jotka antavat ilmavoimille -
kyvyn käsitellä jokaista turvallisuusasiaa, -
joka koskee Israelia.
Lyhyen kantaman ilmatuesta -
pitkän kantaman tehtäviin koskien Irania tai Bab el-Mandebin salmea.
Tai kuten nähtiin vuonna 1986 -
Libyan Tripoliin tehdyssä operaatiossa.
- Aivan. Kenraali Rosen, -
muistellaan hetki Israelin ilmavoimien mutkikkaita tilanteita.
Mennään ajalle jolloin minä en ollut siellä.
6. lokakuuta 1973 oli päivä jolloin -
joukko arabimaita teki yllätyshyökkäyksen Israeliin.
Siitä alkoi Jom Kippur -sota.
Israel oli heti sen edessä, että se menetti ilmaherruuden -
Siinain niemimaalla.
Egypti käytti neuvostoliittolaisia ohjuksia silloin.
Ohjussiiloja pystytettiin Suezin kanavalle.
Israelin maaoperaatioita johdettiin rajallisen ilmatuen mukaan.
Kunnes Israel kykeni eliminoimaan -
vihollisen ilmakyvyt.
Israelilla oli isoja haasteita käsiteltävänä.
Kun katsomme nyt pohjoisrintamaa, -
näemme syyrialaisia ja iranilaisia ohjussiiloja -
ja maasta ilmaan -kykyjä asennettavan Syyriaan.
Ne eivät uhkaa Israelin ilmaherruutta, mutta Venäjä on myös siellä.
Tämä pakottaa Israelin ottamaan huomioon sen, -
sekä Israelin tuen Ukrainalle osana lännen leiriä.
Onko Israelin strateginen konsepti luotettava -
ja toimiva käsillä olevien uhkien käsittelemiseen?
- Ilmavoimilla on se etu, -
ja se pätee kaikkiin maailman ilmavoimiin, -
että niiden voimakykyjä on rakennettu pitkäjänteisesti.
Niihin investoimiseen pitää sitoutua vuosiksi.
Pitää aina pohtia sitä mitä vastapuoli kehittelee.
Jom Kippur -sota käytiin 50 vuotta sitten.
Silloin kilpavarustelu käytiin maasta ilmaan -ohjusten ja hävittäjien välillä.
Nykyään asetelma on toinen.
Nyt kyse on "tyhmistä" ohjuksista.
Vihollisemme ovat ymmärtäneet -
että Israelin ilmavoimilla on ilmaherruus ja etu -
joka on hyvin määritelty ja todistettu.
Siksi vihollinen on vuosien aikana siirtynyt -
ilmavoimien varustamisesta rakentamaan mittavia -
ja menestyksekkäitä -
kertakäyttöisiä, yhdensuuntaisia ilmavoimia -
jotka koostuvat ohjuksista ja raketeista.
Näiden voimien mittakaava on moninkertainen -
Israelin ilmakykyihin verrattuna. Monella tapaa.
Mutta samalla se kuvailee sitä miten Israel on osaltaan mennyt eteenpäin.
Tämä on molemminpuolista kilpavarustelua.
Siksi Israelin ilmavoimat on ottanut asiakseen -
olla paitsi paras hyökkäysvoima -
mutta kuten Relik mainitsi, -
sillä on myös puolustusvastuu.
Samoin hyökkäys.
Ilmavoimilla on molemmat käsillä yhtä aikaa.
Siksi ilmavoimilla on erityinen asema IDF:ssä.
Sillä on laajat vastuut.
Tämän lisäksi ovat maaoperaatiot ja niiden alueelliset komentokeskukset.
Mutta jos katsotaan tämän päivän tapahtumia, -
ilmavoimien vastuut hyökkäys- ja puolustuspuolella ovat valtavat.
Jopa hälytyspuoli, jonka osana kodinturvajoukot ovat, -
on suurelta osin ilmavoimien toimittamaa -
ja jota käytetään ohjustorjuntaan.
Sotilasoperaatioiden kautta tapahtuva kehitys puolustusvoimissa (IDF) -
on hyvin ainutlaatuista.
Se juontuu ilmavoimien (IAF) voiman ainutlaatuisuudesta.
Sen joustavuudesta, sopeutuvuudesta sekä sen ulottuvuudesta.
Jos nämä pannaan yhteen puolustuksessa ja hyökkäyksessä -
ja käytetään edellä annettujen vastausten mukaisesti, -
se kaikki kuvailee tämän päivän IAF:a.
Se on suurin, vahvin, strategisin, -
operaatiokykyisin ja taktisin voima IDF:ssä -
kaikkine arsenaaleineen.
- Meillä on kaksi vaatimatonta lentäjäpoikaa tässä.
Lentäjät ovat yleensä ujoja ja vaatimattomia.
- Kutsutko sinä heitä lentäjäpojiksi?
Maajoukkoja kutsutaan hiekkarotiksi, merijalkaväkeä kalapuikoiksi...
- No hehän ovat vasta tulleet lentoakatemiasta.
He janoavat taistelua.
Miksi sanoin heitä vaatimattomiksi?
Relik Shafirista ei edes kidutettaessa saa irti tietoa -
että hän osallistui Osirak-ydinreaktorin tuhoamislentoon Irakissa.
- Operaatio Opera vuonna 1981.
- He tuhosivat sen ydinreaktorin.
Jopa nytkin hän piilottelee kameralta.
Luettelen hieman IAF:n vahvuuksia.
Siinä on kyse isommasta asiasta kuin F-35:sten -
ja muiden laskennasta.
Tai siipien laskennasta ja tuloksen kahdella jakamisesta.
Sillä päästään suunnilleen samaan lukuun.
IAF.n vahvuus on operaatioiden henkilökunnat.
Kenraali Rosen on ilmeisesti juuri päättänyt vuoronsa sellaisessa.
Hänellä on yhä univormu päällä.
Se miten tehtäviä luodaan -
on todellinen voimakerroin.
Jos kone lähtee tehtävään ja palaa sieltä, -
käy tankkauksessa ja ammustäydennyksessä, -
saa tuoreen lentäjän tilalle, koneiden ja lentäjien suhdeluvusta riippuen, -
ja mikäli ilmatankkaukseen on mahdollisuus, -
tiedustelua ja suunnittelua unohtamatta, -
nämä tekevät oleellisen erotuksen modernin ilmavoimien -
kuten IAF:n ja keskinkertaisen välille.
Arabien ilmavoimat etenkin Persianlahden maissa -
ovat riippuvaisia ulkomaiden kanssa tehdyistä sopimushuolloista.
Iran ei luultavasti ole kovin hyvä huoltopuolella.
Sodan syttyessä tällä on iso ero IAF:n ja vihollisten välillä.
- Kuten kenraali Shafir vertasi, Israel on kuin iso lentotukialus.
Useita lentotukialuksia toimi Hormuzinsalmen alueella -
Saddam Husseinia vastaan toteutetun operaation aikana -
2000-luvun alussa.
Niiltä toteutettiin lentoja yhtä aikaa Irakiin ja Afganistaniin.
Niillä saatiin aikaan vaikuttavia tuloksia.
- Merimiehet pääsevät kotiin 6-9 kuukauden välein.
Israelin lentäjät pääsevät näkemään perheensä useammin.
Otetaan kaikki täällä käsitelty ja tuodaan ne tähän hetkeen.
Venäjän ja Iranin suhteet ovat vahvistumassa.
Tämän epäpyhän liiton seurauksena syntynee myös kaupat -
venäläisestä Suhoi 57 -hävittäjästä.
Se on edistyksellinen hävittäjä joka Venäjän mukaan kilpailee -
lännen monitoimikone F-35 -hävittäjän kanssa.
Samoin F-16 I:n ja muiden amerikkalaisvalmisteisten kanssa.
Kysyn ensin kenraali Shafirilta ja sitten Rosenilta.
Mitä haasteita tämä aseiden kilpavarustelu tuo tullessaan?
Kuinka pysyä sen kärjessä ja aina askeleen edellä?
Vastustajat nojaavat Venäjään -
samoin kuin Israel luottaa USA:han.
- Vertaillaan Suhoi 57:ää ja F-35:ttä keskenään.
Venäläiset ovat viimeiset 30 vuotta panostaneet -
korkean kulman hyökkäyskykyihin ja -liikkuvuuteen -
hävittäjissään, -
jotta ne olisivat yhtä hyviä ja jopa parempia kuin F-15 ja F-16.
Moderni sodankäynti ohjuksineen -
kypärällä tapahtuvine ohjaamisineen ja häiveteknologioineen -
sekä pitkän kantaman ohjuksineen ovat asettaneet painopisteen -
sille että lähitaisteluita pyritään välttämään.
Jos korkean kulman hyökkäystä käyttää, -
se tapahtuu hitaalla nopeudella ja siinä on haavoittuvassa asemassa.
Sinut voidaan ampua ohjuksella alas, -
koska et saa aikaan korkean G-voiman väistöliikettä siinä.
F-35 -hävittäjä kerää omat tiedustelutietonsa.
Se käyttää maassa ja ilmassa olevia tutkia.
Se välittää tietoa F-35:n lisäksi ilmavoimien muille koneille.
Ne käyttävät verkkojärjestelmää -
jonka kautta ne vaihtavat tietoa keskenään.
Jos lentäjä katsoo tietoa koneessaan, -
hän voi napin painalluksella välittää sen muille koneille.
Toisen koneen lentäjä saa tiedot kypäränsä näyttöön -
ja hän voi etsiä sen mukaan kohdettaan ilmasta tai maasta.
Tämä on yksi voimakerroin.
Järjestelmä välittää tietoa tutkansa kautta komentokeskukseen.
Sieltä voidaan määrittää kohde vaikkapa lennokille.
Kun puhumme koneisiin ja komentokeskuksiin -
integroiduista järjestelmistä koko ilmavoimissa, -
niiden tarkoitus on kohdistaa oikea aseistus oikeaan kohteeseen -
aikaisempaa nopeammin.
Suhoi 57 on hyvä lentokone.
Mutta se ei toimi samalla lailla orkesterin tapaan.
Sillä ei ole eri elementtejä jotka vaihtavat dataa.
Se ei kykene väistämään hyökkäystä -
joka tulee sokeasta pisteestä.
Yksittäisenä koneena se näyttää upealta -
vaikkapa ilmanäytöksissä, -
mutta ei järjestelmällisen orkesterin osana.
- Vakuutit ainakin yhden täällä studiossa. Kenraali Rosen?
- Tämä osoittaa juuri sen mitä puhuimme voiman rakentamisesta.
Se on iso haaste sotavoimille.
Venäläiset rakensivat mahtavan lentokoneen.
Ei epäilystäkään. SU-57 on luultavasti huikea kone.
Mutta se on luultavasti vuosi- kymmenen, ehkä kaksikin jäljessä -
F-35:ttä ja F-22:sta.
Venäjä on vasta aloittanut sen käyttämisen.
Sillä on vähän koneita käytössä nyt.
Se ei käytä Suhoita Ukrainassa koska niitä on niin vähän.
Tämä osoittaa sen, että päätökset jotka tehtiin -
15 vuotta sitten, konkretisoituvat nyt.
Uuden lentokoneen omaksuminen ja käyttöön ottaminen -
ja sen saaminen vaikka ilmaiseksi -
ei tarkoita sitä että se on valmis käyttöön jo huomenna.
Se vie paljon aikaa.
Venäläisillä ei ole vielä paljon käyttökokemuksia SU-57:sta.
Se on vielä uusi kone ja käyttöalusta.
Siinä on omat vikansa.
Niistä saadaan ehkä 1-2 laivuetta seuraavan 1-2 vuoden aikana.
Ja mitä se tarkoittaa että Iran saa näitä koneita?
Pari konetta saattaa lennellä ympäri Irania, -
mutta kuinka nopeasti se nähdään toimintakunnossa -
ja osana iranilaista laivuetta?
Siihen on mielestäni vielä aikaa.
Palaan tuohon mitä puhuttiin alustasta, -
lentokone vastaan järjestelmä.
USA on mielestäni rakentanut paremman -
taisteluvalmiin järjestelmän.
F-35 -hävittäjä on osa verkostoa.
Se tarjoaa paremmat mahdollisuudet verkostosodankäynnille -
maalien määrittämisessä ja tiedustelussa.
Se toimii valtavana tiedustelualustana -
laajalle alustaverkostolle maassa ja ilmassa.
Se mahdollistaa täsmäaseistuksen täsmäkohteisiin.
Tämä on USA-valmisteisten alustojen suurin etu.
En silti vähättele Venäjän uhkaa.
Sen ilmailuteollisuus on valtava.
Se rakentaa hyviä alustoja hävittäjille ja taisteluhelikoptereille.
Sen etsintä- ja pelastushelikopterit ovat lentäneet jo vuosikymmeniä.
Ne ovat pärjänneet hyvin eri sotavoimissa.
Mutta nyt ollaan ihan eri tasolla.
Olen iloinen siitä että me hyödynnämme USA:n alustoja.
Eikä venäläisiä.
- Kiitoksia, kenraalit.
- USA:n Washingtonissa käydään nyt tärkeää keskustelua -
jolla on suora vaikutus paitsi Israeliin myös kaikkiin Nato-maihin.
Niiden järjestelmät ovat keskenään yhteensopivat.
Laadun ja määrän suhteesta käydään jatkuvaa keskustelua.
Venäjä on keskittynyt enemmän määriin.
Näemme sen järjestelmien laadun.
Osa on sitkeitä, mutta niiden kyvyt ovat vähentyneet länteen verrattuna.
Ne ovat keskittyneet enemmän laatuun kuin määrään.
Täysimittaisessa sodassa täytyy löytää tasapaino näiden välille.
Herra Oren, viimeiset 35 sekuntia menee sinulle.
Kenraali Shafir, joka on Rosenia vanhempi, kasvoi Israelissa, -
ollen hetken Skotlannissa.
Hän oli israelilainen pilotti ranskalaisvalmisteisessa Miragessa -
syyrialaisia tai egyptiläisiä lentäjiä vastaan -
neuvostoliittolaisessa Migissä.
Yksittäisen lentäjän taito oli erittäin tärkeää.
Kuten Relik Shafir mainitsi, nyt kyse on järjestelmästä.
Kone on haavoittuvimmillaan maassa.
Tukikohta pitää olla suojattu.
Vuorottelulla on jatkuvuuden kannalta tärkeä merkitys sodassa -
ja IAF panostaa tähän.
- Aivan. Tässä kaikki tällä erää.
Kiitos kenraalit Shafir ja Rosen sekä herra Oren.
Kiitos myös katsojille. Nähdään ensi kerralla. Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Markus Nurmesniemi
Nimeni on Doron Gavish. Olen palvellut 30 vuotta IAF:ssa.
Vastasin ilmavoimien ilmatorjunnasta.
Olin esittelemässä Iron Dome -ilmatorjuntajärjestelmää Israelille.
Tämä mahdollistaa minun osallistumiseni TV7-tiimiin.
TV7 on erittäin tärkeä kanava.
Keskustelemme globaaleista asioista ja Israelista.
Kaikista tärkeistä näkökulmista päivän asioihin.
TV7 - Kun sisältö ratkaisee