Tevetuloa Jerusalem studioon!
Vuoden 2023 lähestyessä loppuaan Lähi-idässä on vielä käynnissä -
yksi täysimittainen sota, useampia pieniä yhteenottoja -
ja alueellisen konfliktin riski.
Israel vastaan Hamas, Hizbollah ei kuitenkaan uhkaa olemassaoloa, -
Punaisenmeren liikenteen uhka sekä yhteinen Iranin uhka.
Miten maailman ja Lähi-idän valtiot suhtautuva geostrategisiin tilanteisiin?
Tämä on toinen osio tästä aiheesta.
Tänään keskitymme erityisesti Euroopan näkökulmaan, -
kuten Euroopan ja Israelin suhteisiin.
Alankomaista mukana on professori Uri Rosenthal, -
Alankomaiden entinen ulkoministeri. Tervetuloa!
Ilo olla mukana!
Studiossa on tuttuun tapaan TV7-toimittaja herra Amir Oren.
Taustoittakaa meille aihetta.
Varmasti mielenkiintoisinta professori Rosenthalilta on kuulla -
valtojen ja persoonien välisistä suhteista.
Esimerkiksi kuinka paljon Eurooppaan vaikuttaa Puolan viime aikaiset vaalit -
sekä Turkin ja muiden valtioiden tulevat vaalit?
Miten Ukrainan sodan 2. vuosipäivä vaikuttaa maailmaan laajemmalti -
ja Israelin sotaan Gazassa?
Olemmeko nyt huomion keskipiste vai toissijainen -
Venäjän ja Ukrainan sodan rinnalla?
Minkä arvoisia ovat monikanavaiset suhteet nykyään?
Esimerkiksi Israein ja Euroopan erinäisten laitosten välillä.
Tiedämme jokaisen hallituksen päättäneen omasta politiikastaan.
Siksi enää vain valtioiden kahden välisillä suhteilla on merkitystä.
Professori Rosenthal, esitän ensimmäisen kysymyksen teille.
Nykyään kaikki asiat vaikuttavat kaikkeen tavalla tai toisella.
Miten Itä-Euroopan sota vaikuttaa Lähi-itään -
sekä Israelin ja EU-maiden suhteisiin?
Esität keskeisimmän kysymyksen -
liittyen Euroopan suhtautumiseen maailman eri tilanteisiin.
Voin olla niin konkreettinen kuin mahdollista.
Olen nähnyt viikon lopussa pidettävän -
Euroopan Unionin valtionjohtajien huippukokouksen kalenterin.
Ei ole sattumaa, että agendalla ensimmäisenä on -
Ukraina ja toisena -
EU:n laajentuminen ja kolmantena -
Israelin ja Gazan tilanne.
Haluan korostaa, -
että tällä hetkellä sen mukaan mitä olen nähnyt, -
Euroopassa huoli Ukrainan tilanteesta -
Venäjän ja Ukrainan välisessä sodassa -
on erittäin vakava.
Ensimmäinen asia on taloudellinen apu Ukrainaan, -
toinen on Zelenskyn ja Ukrainan kansalaisten luoma paine -
ottaa selkeä askel kohti EU-jäsenyyttä.
Tässä mielessä -
EU:n huolenaiheet ovat ehdottomasti -
ensimmäiseksi Ukraina ja heti seuraavaksi -
Israel ja sota Gazassa.
Lisään vielä yhden asian.
Tämän viikon alussa ulkoasiain neuvosto -
piti valmistavan istunnon valtion- johtajien huippukokousta varten.
Heidän agendallaan oli kaksi asiaa, jotka liittyivät Israeliin ja Gazaan.
Ensimmäinen oli pakotteiden asettaminen Hamasille.
Minusta tämä on outoa, koska Hamas on terrorijärjestö.
Miksi asettaa niille myös pakotteita?
Pakotteet koskisivat myös Hamasin kannattajia, mikä on mielenkiintoista.
Toiseksi, EU:n tunnetun perinteen mukaan -
äänten pitää jakautua tasan.
EU:n korkea edustaja herra Borrell -
vaatii pakotteita niille siirtokuntalaisille, -
jotka ovat turvautuneet äärimmäiseen väkivaltaan.
Kummassakaan näistä asioista ei ulkoasiain neuvosto -
ole tehnyt lopullista johtopäätöstä.
Epäilen siis, päätetäänkö näissä asioissa mitään -
loppuviikon huippukokouksessa.
Kiitos professori Rosenthal.
Olen nähnyt edustaja Borrellin lausunnon, jossa hän tuomitsi -
Israelin rakentamisen Juudeassa ja Samariassa ja Jordan-laaksossa.
Tai ei ainakaan hyväksynyt rakennuslupaa.
Kuten mainitsitte hän ilmoitti myös aikeestaan -
tuoda neuvoston käsittelyyn ehdotuksen -
asettaa pakotteita radikaaleja siirtokuntalaisia vastaan, -
jotka hyökkäävät viattomia siviilejä vastaan noilla alueilla.
Israelin hallitus on myös yrittänyt pysäyttää heitä, -
siinä kuitenkaan onnistumatta.
Paljon enemmän pitää siis tehdä.
Herra Oren, herra Borrellin ehdotuksia -
ei yleensä toteuteta.
Näyttää siltä, että hänen näkökulmansa EU:n ulkopolitiikasta -
sekä Euroopan komission ja neuvoston todellinen agenda -
ovat aivan päinvastaisia.
Israelin näkökulmasta, Israel näyttää sivuuttavan tuollaiset lausunnot.
Tämän vuoksi halusinkin -
kääntää tämän kysymyksen professori Rosenthalille.
Olemme nähneet Solanan, Martinon, rouva Ashtonin -
ja Mogherinin sekä nyt Borrellin.
Mikä merkitys on EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan johtajien -
persoonallisuudella ja alkuperämaalla?
Mainitsit useita edustajia.
Sanotaan, että herra Solana oli kotoisin Espanjasta, -
mutta oli luonteeltaan aivan erilainen -
kuin kansanmiehensä Joseph Borrell.
Nämä kaksi henkilöä ovat persooniltaan aivan päinvastaiset.
Suoraan sanottuna, -
en usko herra Borrellin olevan läheskään samaa tasoa -
kuin herra Solana.
Näin ollen herra Borrellin rooli -
ei ole yhtä arvostettu -
muutamien EU:n ulkoministereiden ja valtionjohtajien silmissä.
Annan yhden esimerkin.
Joseph Borrell -
on 7 päivää viikossa 24 tuntia -
kiinni yrittäessään saada aikaan -
ydinsopimusta Iranin kanssa.
Kaikki muu jää toissijaiseksi.
Tämä tarkoittaa, -
että monet jäsenmaat ovat tottuneet ajatukseen, -
että mielummin ennemmin kuin myöhemmin -
islamistinen vallankumouskaarti tulisi nimetä terrorijärjestöksi.
Herra Borrell tekee kaikkensa estääkseen tämän.
Lisään vielä yhden asian.
Amir, puhuit useista EU-maista.
On mielenkiintoista, että kun kyse on pakotteista -
Hamasia ja sen tukijoita vastaan, -
sitä puoltavat Ranska ja Saksa eli EU:n voimapesäke, -
sekä Italia.
Pakotteita siirtokuntalaisia vastaan -
puoltavat jälleen kerran Espanja, Irlanti, tyypillisesti, -
Belgia, jolla on omat intressinsä, -
sekä Malta, joka voidaan sivuuttaa.
Vaikutusvalta on Ranskalla ja Saksalla.
Se on mielenkiintoinen askel, -
ja samalla myös yllättävää, että se tapahtuu juuri nyt.
Kuten tiedätte, esim. Ranska on YK:n turvallisuusneuvoston -
pysyvä jäsen.
Se tuki Israelin vastaista päätöslauselmaa viime viikolla.
Miksi Ukrainalle on niin vaikeaa liittyä EU:hun -
eikä NATO:on, jota Putin tietysti vihaa?
Siitä alkaisi heti oma lukunsa.
EU-jäsenyys näyttää olevan paljon viattomampi, -
minkä Putin pystyy hyväksymään.
Tähän on kaksi vastausta.
Ensinnäkin Euroopassa ollaan huolissaan Ukrainan tilanteesta.
Zelenskyä painostavat Kiovan pormestari -
sekä sotajoukkojen pääkomentaja.
Ilmassa on myös pettymystä.
Minun täytyy puhua suoraan.
Eurooppa kuten varmaan myös USA ovat pettyneitä siihen, -
että Ukrainan keväinen hyökkäys ei ollutkaan suuri menestys.
Tämän haluaisin huomauttaa.
Toiseksi, -
mitä tulee Ukrainan EU-jäsenyyteen -
kuherruskuukausi on päättynyt.
Ukraina on yksi asia.
Tämän viikon EU-huippukokouksen agendalla on myös -
laajennus muiden maiden kanssa -
etenkin Balkanille.
Ukrainalle ei haluta nyt antaa liikaa erityiskohtelua.
Tämä on tilanne tällä hetkellä.
Tänään emme keskity Ukrainaan.
Epäilen kuitenkin suuresti, että Ukrainasta tulisi EU-jäsenmaa.
Kuten huomautitte, otetaan huomioon diplomaattisesti -
Euroopassa olevat useat maat, jotka vahvasti vastustavat -
tätä päätöstä, mikä voisi päättää Ukrainan unelman lyhyeen.
Haluaisin kysyä teiltä, herra Oren -
ja kysyn sitten professori Rosenthalilta.
Kun katsomme erilaisia monimutkaisia tilanteita tällä hetkellä, -
miksi Eurooppa on tärkeä Israelille?
Ensiksikin se on melkein Israelin vieressä.
Maantieteellisestä näkökulmasta -
Israelilla on raja Levantin kanssa, -
joka rajautuu Turkkiin ja siinä ollaan.
Tämä ei johtunut Israelin toiveesta.
Israel kylläkin halusi olla osa aluetta, -
mutta se on pakotettu Euroviisu-laulukilpailuun -
ja Euroopan jalkapalloon, -
mikä ainakin aiemmin oli kovemmassa sarjassa kuin Israel.
On ollut unelmia varsinkin Oslo-prosessin alkuaikoina, -
jolloin Israelia pidettiin osana Lähi-itää.
Jopa Shimon Perez ehdotti Israelin hyväksymistä -
arabiliigan 23. jäseneksi.
Minne muualle voimme katsoa?
Meitä ei hyväksytä yhdeksi Yhdysvaltojen osavaltioista.
Olemme kauempana kuin Alaska ja Havaiji.
Ehkä jopa esimerkiksi Puerto Rico riittäisi meille, -
mutta sitä ei tarjottu.
Israelilla on siis vain saari-asema.
Aivan kuten professori Rosenthalin mainitsema Malta, tai Kypros.
Energia ja talous ovat tietysti edelleen Israelille erittäin tärkeitä alueita.
Ennen Brexitiä -
lähes 2/3 Israelin taloudesta oli kiinni Euroopassa.
Aivan, mutta Aasiasta on myös tullut -
erittäin tärkeä markkina Israelille.
Tämä liittyy toiseen aiheeseen, jonka nostit esille, -
eli meriliikenteeseen Punaisenmeren ja Suezin kanavan kautta -
joko Eilatiin tai Ashdodiin ja Haifaan.
Emme ole vielä luovuttaneet Euroo- pan suhteen pettymyksistä huolimatta.
Professori Rosenthal, haluaisin jatkaa tästä aiheesta.
Israelin näkökulmasta Eurooppa on tuottanut pettymyksen -
kerta toisensa jälkeen.
Etenkin Alankomaat, Britannia ja Saksa ovat tehneet paljon.
Ne ovat Israelin luonnollisia kumppaneita.
Aiemmin myös Ranska kuului näihin, mutta valitettavasti nyt se on -
liittolaisten listan häntäpäässä.
Kun puhutaan manner-Euroopasta, miten Eurooppa voi hyödyttää -
Israelia ja Lähi-itää enemmän nyt, -
kun sillä on toissijainen asema strategisessa valtataistelussa -
ollen samassa leirissä Yhdysvaltojen kanssa, -
mutta samalla sillä on erityinen suhde Kiinaan ja muihin idän valtioihin, -
jotka haluavat hyötyä Lähi-idästä varsinkin energian osalta?
Kun riippuvuus Venäjän öljystä lakkasi, -
nestemäistä maakaasua tuodaan nyt pääosin Yhdysvalloista ja Qatarista, -
joka on kasvattanut omaa BKT:aan -
60%:illa viimeisen vuoden aikana, -
mikä kertoo paljon etenkin suhteesta Eurooppaan.
Kysymyksesi liittyy itse asiassa -
globaaliin näkökulmaan.
Nostan kuitenkin esille yhden asian, -
joka on minusta oleellisin.
Kun puhutaan Euroopan säädöksistä Israelille -
meidän tulisi ensin katsoa, -
miten EU-jäsenmaat -
ovat läntisen liittouman luotettavia liittolaisia.
Sitten puhun tietysti myös Euroopan maiden asemasta -
esimerkiksi NATO:ssa, -
ja Euroopan maiden puolustuskustannuksista.
Minun valtioni esimerkiksi yrittää parhaansa -
saavuttaa tavoitteet puolustuskustan- nuksissa, joka on 2% BKT:sta.
Ensinnäkin sanoisin, -
että kyse on siitä, haluavatko Euroopan maat, -
jopa Venäjän Ukrainan hyökkäyksen jälkeen, -
arvioida kestävästi omia puolustuskustannuksiaan.
Tämä on epäsuorasti erittäin tärkeä Israelille.
Ei ole salaisuus, että tälläkin hetkellä Yhdysvalloissa -
jotkut sanovat, että tietyllä hetkellä -
Yhdysvaltojen hallinnon pitäisi olla varovaisempi -
aseiden ym. toimittamisessa useisiin maihin.
Ukraina on tällä hetkellä erittäin vaikeassa tilanteessa.
Israel ei ole vielä niin vaikeassa, mutta koskaan ei voi tietää.
Tämä on vastaukseni tuohon kysymykseesi.
Toiseksi, ongelma on meriliikenne -
Punaisellamerellä ja Bab el Mandebin alueella.
Minusta kuitenkin tuntuu, että Euroopassa ei kunnolla ymmärretä, -
mitä siellä oikein tapahtuu.
Se on tietysti siellä mukana liiketoiminnassa.
Yritysmaailma on erittäin huolissaan alueen tapahtumista.
En kuitenkaan usko, että EU-maiden hallitukset -
todella ymmärtävät, miten tärkeää olisi tukea Israelia -
ja seisoa sen rinnalla -
sillä tavalla kuin heidän pitäisi.
Siellä on tällä hetkellä laivoja.
Huthit ampuvat raketteja.
Laivoja aseistetaan nyt.
Niillä on korkea vakuutusarvo.
Se on kuitenkin edelleen -
yritysten ja laiva-yhtiöiden asia.
Epäilen suuresti, ymmärtävätkö valtiot oikeasti, mitä siellä tapahtuu.
Herra Oren, halusitte esittää kysymyksen?
Te molemmat tiedätte, että 1960-luvulta lähtien -
ja etenkin kylmän sodan päätyttyä -
pakollinen sotilaspalvelus vähintään koulutustarkoitukseen -
ja siitä reserviin, josta kutsuttiin tarvittaessa, on poistunut muodista -
suurimmassa osassa länsimaista.
Israel on yksi viimeisiä demokratioita,-
joilla on pakollinen asepalvelus.
Israelilla on jatkuva tarve nuorille sotilaille.
Myös Suomella on samanlainen.
Pohdin YK:n tai monikansallisia rauhanturvajoukkoja.
Esimerkiksi rauhanturvaajat ja tarkkailijat Golanin kukkuloilla -
ja UNIFIL Libanonissa.
Se alkoi UNEF-joukoilla Siinailla.
Ovatko nämä todella -
uraupseereja ja aliupseereita?
Tavallaan niitä voi kutsua palkka- sotureiksi. Niitä ei ole värvätty.
Julkinen mielipide ei siis pitäisi olla niitä vastaan.
Gazan sodan jälkeen, -
rahoittavatko eurooppalaiset uudelleenrakennusta -
ja tarvittaessa joukkoja, -
jotka koostuvat -
eurooppalaisista sotajoukoista ainakin väliaikaisesti?
Siirtäisin itse asiassa kysymyksen takaisin sinulle.
Olisin yllättynyt, jos esimerkiksi Israelin hallitus -
luottaisi -
Euroopan suoraviivaiseen apuun, -
että sotilaita lähetettäisiin -
rauhanturvaajajoukkoihin -
Lähi-itään.
Epäilen sitä suuresti.
Muistan esimerkiksi UNIFIL:in ja Alankomaiden joukot Libanonissa.
Se ei ollut kovinkaan onnistunut.
Heitänkin kysymyksen takaisin sinulle.
Olisi hienoa kuulla, että Israel aidosti arvostaisi -
eurooppalaisten auttamisyrityksiä.
Tilanne on aivan eri, kun puhutaan eruooppalaisista -
auttamassa Yhdysvaltojen kaltaisissa operaatioissa.
Muistan hämärästi BUM-ryhmän, jossa oli italialaisia -
Raffa-rajanylityspaikalla.
Se oli kuitenkin vain pieni apu, -
kun Israel ja Palestiinalaishallinto tarvitsivat sitä, -
sen tarkoitus ei ollut edistää lakia ja järjestystä.
Kyse ei ole siitä, ettei Israel suhtautuisi tähän vakavasti, -
vaan paikalliset terroristit eivät ota tätä vakavasti.
Esimerkiksi Hizbollah ampui eilen raketin vain 10 m päähän -
UNIFIL:in tukikohdasta, mikä asetti kansainväliset joukot vaaraan.
Sallikaa minun tehdä vielä viimeinen huomautus.
Toivon Israelin ottavan tosissaan -
Israelin ja Euroopan väliset suhteet.
Kunhan Eurooppa pystyy pelastamaan kasvonsa -
mantereella tapahtuvilta dramaattisilta muutoksilta.
Aikamme on lopussa. Kiitos professori Rosenthal ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla! Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Sonja Valtanen