Tervetuloa Jerusalem studioon!
Gazan sota, joka alkoi barbaarisella iskulla israelilaissiviilejä vastaan, -
on laajentunut koskettamaan myös muita Lähi-idän ja maailman valtioita.
Yhdysvallat on lähettänyt alueelle joukkoja, johtajia ja diplomaatteja.
Venäjä ja Kiina vastasivat Yhdys- valtojen vastaisilla toimilla YK:ssa.
Egyptillä, Turkilla, Iranilla ja Qatarilla on omat sormensa kriisissä.
He odottavat konfliktin ratkaisua sekä omaa rooliaan sen jälkeen.
Lähi-idän geostrategisesta tilanteesta ovat tänään keskustelemassa -
Britanniasta Lontoosta -
eläköitynyt eversti Joel Rayburn entinen Yhdysvaltain -
Syyrian varaerityislähettiläs -
sekä nykyinen Amerikan Levantin alueen tutkimuskeskuksen johtaja.
Tervetuloa myös Madridista -
Espanjan entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja -
sekä World Wide Strategyn toimitusjohtaja tr. Rafael Bardaji.
Kiitos, että saan olla mukana.
Studiossa kanssani on tuttuun tapaan TV7-toimittaja herra Amir Oren.
Taustoittakaa meille tätä aihetta.
Viimeisten 3-4 viikon aikana Yhdysvallat on tullut takaisin -
Lähi-itään, Levantin alueelle ja Persianlahdelle.
Se on lähettänyt kaksi lentotukialusta, erikoisryhmiä ja F16-laivueen.
Se on iskenyt takaisin Iranin militioita vastaan, -
jotka ovat hyökänneet sen joukkoja vastaa Iranissa ja Syyriassa.
Ennen kaikkea se on auttanut Israelia hädän hetkellä.
Tämä vaikuttaa liian hyvältä ollakseen totta.
Kaikesta avusta huolimatta -
se näyttää olevan ehdollista.
Israel on nyt komentoketjussa.
Israelin hallitus ei voi suunnitella hyökkäystä Gazaan, -
tai ennakoida Hizbollahin hyökkäystä, mikäli se päättää laajentaa sotaa -
raja-alueelta ilman Washingtonin lupaa.
Tämä on kääntöpuoli sille, että Israel on riippuvainen Yhdysvaltojen avusta.
Emme tule toimeen ilman sitä, -
mutta maksamme siitä kovan hinnan.
Eversti Rayburn, -
en halua aloittaa kritisoimalla Yhdysvaltoja, -
mutta haluan erottaa Yhdysvallat Bidenin hallinnosta.
Bidenin hallinto on ryhtynyt nopeisiin toimenpiteisiin -
lähettämällä Lähi-itään erilaisia joukkoja voimanosoituksena.
Tarkoitus on pelotella Irania, ettei se aloittaisi monen rintaman konfliktia.
Sitä on hyödynnetty erilaissa sotilasosastoissa.
Merialueiden ylivalta ja tiedustelutiedon kerääminen -
olivat osa näitä keinoja.
Olette kuitenkin kerta toisensa jälkeen huomauttaneet, -
että ilman muita keinoja pelottelu menettää tehoaan.
Herra Oren mainitsi iskun, -
jossa Yhdysvaltojen lentokone CENTCOM:ista käynnisti hyökkäyksiä-
Iranin vallankumouskaartia ja muita Syyriassa olevia ryhmiä vastaan.
Seuraavana päivänä tehtiin lisää iskuja, mutta vastaiskuja ei ole nähty.
Mikä on tämän hetkinen tilanne, kun puhutaan pelottelusta -
sekä geostrategisista haasteista, -
joihin tämä kriisi voi pakottaa koko Lähi-idän hyvin herkässä tilanteessa?
Tällä hetkellä -
Bidenin hallinto ei vieläkään halua kehittää -
laaja-alaista strategiaa koko CENTCOM:in alueelle.
Sen sijaan -
he haluavat käsitellä asiat erillisinä.
He näkevät paljon vaivaa yrittäessään erotella -
hyökkäykset joukkojamme vastaan Irakissa ja Syyriassa -
laajemmasta konfliktista, jossa Iran on mukana -
pohjoisessa Lähi-idässä mukaan lukien Gaza.
Uskon kuitenkin edelleen, että vaa- rallisin eskaloitumisen mahdollisuus -
on pohjoisella rintamalla.
Ensimmäisenä on Syyria ja toisena -
iskut Yhdysvaltojen joukkoja ja kohteita vastaan Irakissa, -
mukaan lukien Kurdistanissa.
Siellä tilanne tulee todennäköisimmin eskaloitumaan.
Lähi-idän strategisesta näkökulmasta -
Gazan tilanne on enemmänkin taktinen.
Strateginen kuva liittyy Iraniin ja mihin tilanne sieltä eskaloituu.
Niin se melko varmasti tulee tekemään.
Uskon, että Israelin puolustusvoimat ja hallitus pystyvät hallitsemaan -
Gazan sotilasoperaation.
Se ei ole heille ylitsepääsemätön sotilaallinen ongelma.
Gaza on pieni alue, -
joka rajoittuu yhdellä sivulla mereen ja kolmella maihin.
Se on siis taktinen ongelma, ei strateginen.
Tehtäväni ei ole arvioida, miten Israelin hallitus onnistuu.
Strateginen ongelma on poliittinen ja liittyy mediasotaan -
ja maailmanlaajuiseen julkisuuskuvaan.
Sen avulla yritetään vahvasti pelotella Israelia lopettamaan -
Gazan sotilasoperaatio.
Strategistina yritän olla keskittymättä -
taktisiin kysymyksiin, joiden lopputulos olisi ennustettavissa.
Minulle Gaza on tällainen.
Sen sijaan katson asiaa laajemmin.
Iranin toiminnan lisäksi Lähi-idässä huomioin nyt myös Venäjän -
poliittista osallisuutta, kun se yrittää hyödyntää Lähi-idän kriisiä -
saadakseen operatiivista etua Ukrainan sodassa.
Haluan kysyä teiltä, tr. Bardaji.
Venäjä on yhä enemmän mukana Lähi-idän tämän hetken tapahtumissa.
Onko tämä spontaani reaktiivinen toimenpide -
vai oliko se ennalta harkittu?
Minulla ei ole tarpeeksi tiedustelutietoa, jotta voisin antaa -
varman vastauksen.
Putin toimii sekä suunnitelmallisesti että spontaanisti.
En osaa sanoa, mikä on Venäjän osallisuus -
Gazan hyökkäyksessä.
On selvää, että Putinilla on rajalliset resurssit.
Suurin osa Venäjän sotilaallisesta ka- pasiteetista on keskittynyt Ukrainaan.
Hänellä on vähän suoraa sotilaallista vaikutusvaltaa Lähi-itään, -
paitsi viime vuosina Syyriassa.
Joka tapauksessa he yrittävät ottaa kaiken hyödyn irti tilanteesta.
On selvää, että tämä liittyy Iraniin.
Hizbollahin ja Hamasin kautta on olemassa epäsuora linkki Iraniin.
Jos he pystyvät niiden kautta vahingoittamaan Yhdysvaltoja, -
he yrittävät niin tehdä.
He tekevät sen kuitenkin varovasti ottaen huomioon riskit.
Kaikella toiminnalla on suuret riskit.
Kriisitilanteissa on tehty paljon virhearviointeja.
Myös Kiinalla on paljon intressejä Lähi-idässä.
Väitteistä huolimatta Kiina on pyrkinyt edistämään -
alueen rauhaa ja vakautta.
Obaman hallinto onnistui saamaan Kiinan mukaan -
vuoden 2015 ydinsopimukseen Iranin kanssa.
Se johti sopimuksen kärjistymiseen.
Kuitenkin kun katsotaan tämän hetkisiä haasteita, -
eri intressejä on liikaa, jotta voitaisiin sivuuttaa -
strateginen valtataistelu, joka on käynnissä nykyisissä haasteissa.
Miten te näette tämän?
Mainitsemalla Kiinan johdattelit minut aikomukseeni puhua historiasta.
Puhutaan kuitenkin ensin todellisuudesta.
Bidenin politiikassa on yhtäläisyyksiä -
Kylmän sodan alkuaikoihin.
Silloin väiteltiin rajoittamisesta ja perääntymisestä.
Ne, jotka olivat tuolloin ja ovat tänä päivänä rajoittamisen puolella, -
ovat ilmeisesti voittaneet.
Biden haluaa nyt rajata konfliktin Israelin ja Hamasin väliseksi, -
eikä laajentaa sitä Israelin ja Hizbollahin väliseksi.
Eikä tietysti myöskään Iranin vastaiseksi, -
mikä iskisi taas Yhdysvaltojen liittolaisiin Persianlahdella -
ja nostaisi öljyn hintaa.
Kiinan ansiosta maailma on kuitenkin moninapainen, ei kaksinapainen -
kuten Kylmän sodan aikaan.
Jos Kiinalla olisi positiivinen rooli myös turvallisuusneuvostossa, -
nykyiseen konfliktiin olisi voinut löytyä ratkaisu.
Valitettavasti Kiina on kääntynyt Venäjän puolelle -
eli Hamasin ja muiden vihamielisten joukkojen puolelle.
Eikä tämä auta yhtään.
Se on todellakin valitettavaa.
7.10. massamurhassa kuoli amerik- kalaisten lisäksi myös kiinalaisia.
Kiinan hallitus Pekingissä ei ole vielä julkisesti tuominnut sitä -
tähän päivään mennessä.
Kysytään eversti Rayburnilta.
Haluaisin kuulla teidän näkemyksenne geostrategisista haasteista -
tämän hetkisessä tilanteessa.
Vaikka Bidenin hallinto kuinka yrittää rajata konfliktia, -
tämän sodan taustalla on Iran ja sen haarat.
Nyt he reagoivat siihen, että yksi näistä haaroista on vaarassa katketa.
Olemme kaikki tutkineet ja seuranneet -
Iranin vallankumouskaartia pitkän aikaa.
Tiedämme, miten he hallitsevat -
asiakkaitaan, tukiryhmiään ja militioitaan, -
joita he rahoittavat ja kouluttavat.
Ei ole mahdollista, että Iranin rahoit- tama ja kouluttama aseistettu ryhmä -
toimisi itsenäisesti -
ja suunnittelisi omat strategiansa ja päätöksensä.
Päätökset tekevät Iranin hallinto.
Alueellisissa strategiakysymyksissä ylimmäinen johtaja Khameini -
mikromanageeraa.
Hän tekee päätökset, vaikkei meillä tässä tapauksessa olisikaan siitä -
vedenpitävää todistetta.
Näin on kuitenkin ollut siitä lähtien, kun hän nimitti Qassem Suleimanin -
Quds-joukkojen komentajaksi vuonna 1996.
Khamenei pitää Hizbollahia, hutheja ja Hamasia hallintonsa jatkeena.
Hän päättää, milloin ja miten, ne ryhtyvät toimeen.
Ei ole mahdollista, etteivätkö Gazan tapahtumat olisi Iranin hallinnon -
strategia järisyttää aluetta ja yrittää hyökätä Israeliin kahdesta suunnasta-
olemassaoloa uhkaavalla Hizbollahilla.
Tapahtumien taustalla vaikuttaa se, mitä historioitsija Walter Ressler -
kutsui uuden valtakeskiön ilmentymäksi.
Eli Kiinan Xi Jinping ja Venäjän Putin sekä Iranin ylin johto, -
jotka ovat liittoutuneet sotilaallisesti.
He yrittävät ravisuttaa 2. maailmansodan jälkeistä -
Yhdysvaltojen johtamaa maailman- järjestystä, mukaan lukien -
Lähi-idän turvallisuus, minkä he yrittävät tuhota.
Näin tapahtuu parhaillaan.
Tr. Bardaji? - Olen Joelin kanssa samaa mieltä.
Tämä on vallankumouksellista aikaa heille.
He luulevat voivansa muuttaa 2. maailmansodan jälkeistä järjestystä, -
jonka Yhdysvallat rakensi.
Olen hyvin huolissani siitä, että Nasrallah saattaa joutua -
liian painostuksen alle ryhtyä toimenpiteisiin.
Perjantaina hän pitää merkittävän puheen, -
jonka takana ovat tietysti hänen johtajansa.
Mitään ei siis tapahdu ilman Iranin puuttumista.
Olen samaa mieltä Joelin kanssa.
Jos haluamme löytää keinon voittaa Hamasin hyökkäykset Gazassa, -
meidän täytyy keskittyä Iranin pelotteluun ja rajoittamiseen.
Ja toivottavasti tulevaisuudessa pys- tymme muuttamaan Iranin hallitusta.
Elämän piti olla yksinkertaisempaa.
Jos kuulut NATO:on, olit osa liittoumaa.
Vaikkakin Ranska ja Iso-Britannia -
menivät Suezin kanavalle v. 1956 -
Yhdysvaltojen vastustuksesta huolimatta.
Ja vaikka sopimuksesta poikettiin muissakin tapauksissa.
Turkilla on kuitenkin -
liittouma-käsite aivan ylös-alaisin.
Turkki tekee mitä se haluaa, -
vaikkakin se on Ukrainassa niin sanotusti Yhdysvaltojen puolella.
Israelin ja Hamasin välisessä sodassa-
se on Hamasin puolella, -
yritettyään lähentää suhteitaan Israeliin noin vuoden ajan.
Turkin kaltaista aluevaltaa ei siis voi sijoittaa selkeästi vain yhteen leiriin.
Ilmeisesti se tasapainoilee samaan aikaan yksi jalka kummallakin puolella
Näistä toimenpiteistä ja aiheista -
puhui eilen Saksan armeijan entinen puolustuskomentaja -
ja NATO:n sotilaskomiten puheen- johtaja eversti Klaus Naumann.
Hän totesi, että asialle on tehtävä jotain.
Valitettavasti se ei pidä paikkaansa ainakaan tällä hetkellä.
Meidän tulisi kuitenkin huomioida myös muut tekijät.
Esimerkiksi Ruotsi haluaa liittyä NATO:on -
ja Turkki on siinä kompastuskivi.
Asiat tietysti edistyvät Turkin kanssa.
Heillä on kuitenkin usein eri intressit kuin muilla NATO-jäsenillä.
Haluan kysyä teiltä eversti Rayburn, -
mitkä ovat Lähi-idän tämän hetken suurimmat haasteet?
Bidenin hallinto ei välttämättä pysty hallitsemaan -
kahta tai kolmea kriisiä samanaikaisesti.
Riittääkö sillä siis rahkeet tähän lähitulevaisuudessa?
Tällä hetkellä, -
riippumatta Iranin pelottelusta, -
sen tukijoukot ovat laittaneet kovan vaihteen päälle.
Yhdysvaltojen sotilasjohto, CENTCOM:in kenraali Kurilla -
ja puolustusministeri Austin, ovat erittäin taitavia.
He ovat tämän hallituksen tähtiä.
He tunnistavat realistisen tarpeen vahvistaa Yhdysvaltojen -
sotilaallista asemaa Lähi-idässä.
Samalla he ovat tehneet loistavaa työtä tarjoamalla -
sotilaallista avustusta Ukrainaan.
Ukraina on pitänyt pintansa sen ansiosta.
Siitä he ansaitsevat tunnustusta.
Muu hallitus ei kuitenkaan ole samalla viivalla heidän kanssaan.
Olen sanonut tästä useaan kertaan.
Mitä tulee taloudelliseen ja poliittiseen painostukseen ja tietoon, -
muu hallinto ei ymmärrä Lähi-idän todellista tilannetta -
yhtä hyvin kuin puolustusministeriö, -
jotta heillä olisi antaa siihen oikea ratkaisu.
Sotilaallinen asema ja pelottelu ovat olennaisia.
Sotilaalliset keinot eivät kuitenkaan riitä.
Vuoden 2003 jälkeen Yhdysvallat on oppinut, -
ettei kaikkea voi ratkaista sotilaallisin keinoin.
Sen rinnalla täytyy siis käyttää muitakin keinoja, -
jotta ongelma ratkaistaisiin strategisesti. Tätä ei vielä tehdä.
Tr. Bardaji, haluan kuulla Euroopan näkökulman.
Euroopasta on tullut yhä tarpeettomampi.
Tämä on valitettavaa.
EU-jäsenmaat näyttävät olevan eri mieltä kaikesta ulkopolitiikasta.
Tämän hetkinen EU:n ulkopolitiikan ja turvallisuuden edustaja Josep Borrell -
yrittää tehdä selkeää eroa Euroopan valtioiden intresseihin.
Jäsenvaltiot yrittävät kääntyä EU-komission puoleen, -
koska EU-neuvosto on liian kiinni omien valtioidensa asioissa.
Teidän näkökulmastanne, -
onko Euroopan valtioiden ajamista toimista mitään hyötyä?
Brexitin jälkeen Iso-Britannia -
on ollut enemmän mukana Lähi-idässä.
James Cleverly matkusti Arabiemiraatteihin ja yritti auttaa -
mahdollisimman paljon.
Pääministeri Sunak matkusti Israeliin muiden Euroopan johtajien tavoin -
osoittaakseen tukeaan.
On nähtävissä ero Euroopan intressien ja toiminnan välillä.
Olet oikeassa. Euroopan komissio ja parlamentti -
ovat täysin irti todellisuudesta.
On hyvä, että Eurooppa on vain merkityksetön valta.
Ajamme kuitenkin edelleen länsimaisia arvoja -
kuten rauhaa.
Tämä ei kuitenkaan kohtaa todellisuuden kanssa.
Voidaan puhua vihreistä lentokoneista ja akkuvetoisista tankeista -
tai mistä ikinä unelmoidaankaan.
Tosiasiassa pitää kuitenkin sotia ja puolustautua.
Jos näin ei tehdä, kuollaan.
Gazan sodan tilanteen huomioiden, paras, mitä Euroopoa voi nyt tehdä, -
on antaa Israelille aikaa saavuttaa selkeä voitto.
Sen pitää olla merkittävämpää kuin pelkkä sotilaallinen voitto.
Jotta voidaan suoraan haastaa -
etenkin Euroopan muslimi-väestön status ja tilanne.
Ihmiset näkevät voiton määrätietoisena ja pitkäaikaisena -
ja Israelin vahvana.
Jos voimme antaa Israelille aikaa saavuttaa tämä, -
se on paras apu, mitä Eurooppa voi maailman rauhalle antaa.
Aikaa on jäljellä noin 4 minuuttia.
Pyytäisin teitä analysoimaan seuraavien 24 tunnin tapahtumia.
Tapahtumat ovat edenneet sekä nopeasti että maltillisesti.
Aikovatko eri hallitukset yrittää vaikuttaa alueen tapahtumiin -
rauhan saavuttamiseksi -
sen sijaan, että levottomuudet leväisivät myös länsimaihin?
Herra Oren?
Iran on tehnyt vakavan virheen omalta osaltaan -
usuttamalla huthit Israelia vastaan.
Sillä on hintansa.
Israel voi iskeä takaisin Jemeniin ja hutheihin.
Näin se auttaa samalla myös Saudi-Arabiaa.
Israel näyttää Iranille, että sen ilmavoimat on edelleen valmiina -
ja pystyy tekemään ilmaiskuja myös kaukana oleviin kohteisiin.
Se pystyy iskemään mitä tahansa joukkoja tai vihollista vastaan, -
joka yrittää provosoida sitä toimimaan.
Voisin lyödä vetoa, että Jemen on Israelin seuraava kohde -
ja epäsuorasti Iran.
Eversti Rayburn?
On vaikea ennustaa seuraavan vuorokauden tapahtumia.
Lyhyen aikavälin ennusteet ovat vaikeita.
Katson siis laajempaa kuvaa.
On edelleen olemassa suuri riski konfliktin laajenemiseen -
muiden Iranin tukijoukkojen kanssa pohjoisessa kuten huthien, -
jotka yrittävät aloittaa konfliktia Saudi-Arabiaa vastaan.
Uskon, että Gazan kriisi on lyhytkestoinen.
Se ei tule kestämään kauaa.
Vuoden kuluttua ei enää puhuta Gazasta, -
vaan laajemmin koko aluetta koskevasta konfliktista.
Arabivaltiot haluaisivat toisin. Niillä on MacBethin asenne, -
kun hän puhui Duncanin murhasta.
Jos se pitää tehdä, se tulisi tehdä nopeasti.
Tämä on varmaankin arabimaailman asenne tällä hetkellä.
Tr. Bardaji?
Jos tiedän jotain sotilashistoriasta, -
tähän mennessä IDF:n maaoperaatio Gazassa on ollut onnistunut -
ja uhriluku on ollut pieni.
Näin ei kuitenkaan tule jatkumaan.
Hamasilla on tuhansia koulutettuja ja aseistettuja terroristeja, -
soluja sekä ammuksia. Heillä on kaikki resurssit taistella vastaan.
Israelin väestön täytyy ymmärtää, että Gazan operaatio -
tulee valitettavasti maksamaan Israelille paljon.
Sitä ei kuitenkaan välttämättä tarvitse lopettaa tai sopia tulitauosta, -
koska se olisi suuri virhe Israelin hallitukselta.
Täytyy siis varautua vaikeuksiin, mutta se on ainoa tapa edetä.
Sotia voitetaan vain hyväksymällä, että se vaatii uhrauksia.
Valitettavasti sodat ovat kalliita.
Aikamme on lopussa. Kiitos eversti Rayburn, tr. Bardaji ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla! Shalom!
Suomennos: Sonja Valtanen