JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Israelin sotilas- ja siviilijohtajat tietävät että Gazan operaationaaliset -
ja taktiset suunnitelmat ovat alisteiset strategialle.
Ne liittyvät myös globaaleihin valtoihin ja alueellisiin intresseihin.
Mitkä nämä strategiset tekijät ovat?
Vahvistavatko vai estävätkö ne Israelin voimankäyttöä?
Aiheesta keskustelemassa eläköitynyt eversti Joel Rayburn, -
USA:n entinen Levantin asioiden apulaisulkoministeri -
sekä Syyria-erikoislähettiläs.
Reservin prikaatinkenraali Jossi Kuperwasser, -
Israelin strategisten suhteiden ministeriön entinen johtaja -
sekä Puolustusvoimien (IDF) tiedusteludirektoraatin komentaja, -
nykyään Lähi-idän asioiden johtaja Jerusalem Centerissä.
Studiossa TV7:n Amir Orenia tuuraamassa -
herra Eran Etzion, -
Israelin kansallisen turvallisuus- neuvoston entinen apulaisjohtaja -
sekä TV7-ohjelmien panelisti.
Laaditko yleiskuvan strategisesta näkökulmasta -
joka liittyy meneillään olevaan sotaan Israelissa.
Kyse on kuitenkin paljon laajemmasta kudelmasta kuin voisi kuvitella.
- Strategisesti katsottuna, käymme läpi valtavaa shokkia.
Se koskee kaikkia.
Aina pääministeristä rivikansalaiseen. Kukaan ei odottanut tällaista.
Strateginen varoitus oli kuitenkin annettu.
Sotilastiedustelu, Mossad ja muut olivat varoittaneet -
Iranin, Hizbollahin ja muiden välikäsien toiminnasta.
Tiedustelutahot kertoivat mitkä seikat ne näkevät Israelin heikkoutena.
Israelin sisäpoliittinen kuohunta oli yksi tekijä.
Toinen tavoite oli pilata Saudi-Arabian ja Israelin suhteiden normalisointi.
Nämä kaksi tekijää kyllä tunnistettiin Israelissa, -
mutta niihin ei reagoitu.
Nyt me, USA, Eurooppa, Kiina ja Venäjä -
huomaamme olevamme yllättävien olosuhteiden keskellä.
Nyt yritämme luoda vastausta.
Mielestäni USA on omaksunut tilanteen parhaalla tavalla.
Se on asemoinut strategisen sijoittumisensa uudelleen.
Venäjä ottaa toistaiseksi rennosti ja nauttii tilanteesta.
Se on ainoa osapuoli jota konfliktin laajeneminen kiinnostaa, -
ainakin minun mielestäni.
Vieraamme voivat kertoa mitkä Iranin intressit ovat, -
samoin Hizbollahin jne.
Israelin intressejä pohditaan myös.
Sotahallituksessa väitellään nyt onko tässä strateginen tilaisuus -
iskeä ennaltaehkäisevästi Hizbollahia.
Se ei olisi ennaltaehkäisevää enää -
mutta kyseessä olisi toisen rintaman käynnistäminen.
Raporttien mukaan tämä ehdotus tehtiin mutta se torjuttiin.
Siitä käytiin väittelyä.
Israel on mahdollisimman huonossa tilanteessa, -
mitä tulee Hamasin vastaiseen sotaan Gazassa -
sekä mahdolliseen sotaan Hizbollahia vastaan.
Siihen saattaisi liittyä muitakin rintamia mm. Syyriassa ja Iranissa.
Israelilla on USA:n ennennäkemätön tuki.
Jos konflikti laajenee Gazan ulkopuolelle muualle Lähi-itään, -
sillä olisi globaalit seuraukset.
Venäjä on Syyriassa.
Kiinan liikkeet ovat kysymysmerkki.
Kaikki tämä kehittyy hyvin nopeasti.
Panokset ovat erittäin korkeat.
Useimmat toimijat pyrkivät sopeutumaan tähän, -
mutta se ei ole tapahtunut vielä.
- Kiina on iso kysymysmerkki.
Sen puolustusministeriö ilmoitti viidestä sota-aluksesta -
matkalla Persianlahdelle.
- Kyseessä on vain alusten vaihto. - Selvä.
Kiinalla on laivastotukikohta Djiboutissa Afrikassa.
Eversti Rayburn, -
ennen kuin sukellamme analyysiisi, -
jotta en joudu ongelmiin henkilökuntasi kanssa minun täytyy kertoa -
että sinä olet Levantin asioiden USA:n tutkimuskeskuksen perustaja.
Kiitos kun järjestit aikaa meille.
Katsotaan amerikkalaisten näkökulmaa.
Missä nyt mennään? Pelissä on paljon.
Kyseessä ei ole vain Israelin intressit.
USA:lla on tärkeitä intressejä Lähi-idässä.
Se ei ole välinpitämätön Iranin juonitteluille.
Mutta se reagoi hitaasti Iranin liikkeisiin.
Mitä voit kertoa tästä?
- USA:n hallinnolla on edelleen toinen jalka pelotteessa -
ja toinen liennytyksessä.
Paremmin sanottuna, vienyt toisen jalan pelotteeseen -
ja pitänyt toisen liennytyksessä.
Pentagon, puolustusministeri Lloyd Austin -
ja USA:n Centcomin komentaja kenraali Kurilla -
tekivät vahvoja ja viisaita sotilaallisia liikkeitä -
lisätäkseen pelotetta -
ja estääkseen Irania välikäsineen eskaloimasta konfliktia.
Vielä ei ole nähty diplomaattista toimintaa -
jolla hallinnon pitäisi viestiä Iranin hallinnolle, että se on tosissaan.
Se laittaa syrjään lepytyslinjansa -
joka alkoi ennen JCPOA-toiminta- sopimusta (Iranin ydinsopimus) -
vuonna 2009.
Tämä on strateginen sekaviesti.
USA ei saa maksimaalista hyötyä sotilaallisista liikkeistään -
koska se ei ole tehnyt ei-sotilaallisia siirtoja vielä.
Se ei ole edelleenkään julkistanut uudistavansa Iran-pakotteet -
sen öljykauppaa vastaan.
Se ei ole jäädyttänyt varoja joita Irakin hallitus on maksamassa -
Iranin hallinnolle jne.
Kunnes tämä tapahtuu -
ja USA:n hallinto tunnustaa Iranin olevan pääorganisoija -
tässä konfliktissa, -
vasta sitten sotilaalliset siirrot alkavat vaikuttaa.
Siinä on myös riskinsä.
Mitä pienempi pelote viesteineen ja liikkeineen on, -
sen todennäköisemmin laajamittainen sota uhkaa.
USA:n hallinto on nyt hyvin epävakailla vesillä.
- Kenraali Kuperwasser, sinun kantasi näihin?
Etenkin USA:n toimintaan, -
joka selvästi tekee läheistä yhteistyötä Israelin kanssa.
Pari päivää sitten risteilyohjuksia ammuttiin Jemenistä -
Israeliin, mutta amerikkalaisalus torjui ne.
Alukseen kohdistui useita itsemurhadroonien hyökkäyksiä.
Nekin torjuttiin.
Tässä on paljon pelissä strategisesti. Miten näet tilanteen?
- Tilanne on monimutkainen.
Pitää palata pisteeseen, josta päädyimme tähän tilanteeseen.
Irania ja sen välikäsiä vastustanut lännen leiri -
on heikentynyt viimeisen parin vuoden aikana.
Samalla kun Iran on kehittänyt kykyään tuottaa ydinaseita -
ja saavuttaa ydinasevallan kynnys, -
USA:n johtama kansainvälinen yhteisö ei tehnyt mitään.
Sitten Iran alkoi toimittamaan drooneja Venäjälle -
Ukrainan sotaa varten.
Silloinkaan ei tehty mitään.
Iranin ballistisiin ohjuksiin kohdistuneet pakotteet poistettiin.
Mitään ei tehty.
Iran vahvisti asemiaan Lähi-idässä.
Koska mitään ei tehty, Saudi-Arabia normalisoi suhteet Iranin kanssa.
Kiina välitti sopimuksen.
Syyrian presidentti Assad toivotettiin takaisin Arabiliittoon.
Tässä mennään nyt Iranin ja USA:n välisessä vastakkainasettelussa.
Amerikkalaiset ovat heikentyneet. He eivät ole valmiita kohtaamaan -
Iranin tavoitteita.
Sama pätee Israeliin.
Sekin on antanut signaaleja heikkoudesta.
Eran mainitsi Israelin sisäiset kiistat, se on yksi seikka.
Mutta jo sitä ennen nähtiin Israelin outo päätös -
sallia Hizbollahin hallinnoida Libanonin kaasupolitiikkaa.
Israel luopui siinä kaikesta mitä se oli vastustanut aiemmat 10 vuotta.
Se oli selvä heikkouden osoitus -
jota seurasivat Hizbollahin provokaatiot, joihin ei vastattu.
Se hyökkäili pitkin vuotta, oli mm. isku Megiddoon jne.
Kun lännen leiri yritti korjata tilanteen ja ottaa askelia, -
mm. suhteiden normalisointiaikeilla Saudi-Arabian kanssa, -
Hamas katsoi että oli aika tehdä jotain sen estämiseksi.
Se hyötyi heikkoudesta.
Mutta sekin teki virhearvioita.
Se uskoi että Israelin vastaus olisi heikko, -
että se rajoittuisi ilmaiskuihin -
Hamasin asemiin, -
kunnes Hamas lopettaisi rakettien ampumisen.
Sitten olisi vaihdettu vankeja, -
ja Hamas olisi saanut kaikki jäsenensä Israelin vankiloista.
Hamas oletti myös että Gazan piiritys muuttaisi luonnettaan.
He lukivat tilannetta väärin.
He näkivät Israelin osoittavan yhtenäisyyttä, todellista tai ei, -
ja vielä enemmän: -
Lopultakin tuntui että USA ymmärsi, -
että sillä on sitoumuksensa kansain- välisen yhteisön ja lännen johtajana.
Sen piti tehdä jotain osoittaakseen että heikkouden kurssi muuttuu.
Se päätti osoittaa paitsi solidaarisuutta Israelia kohtaan -
näiden terrori-hyökkäysten keskellä, -
mutta tehdä myös sotilaallisia liikkeitä, -
jossa toinen jalka asetettiin pelotteeksi.
Kenties jotain enemmänkin.
Se teki selväksi että USA seisoo Israelin rinnalla -
eikä sillä ole varaa että Israel häviäisi taistelun.
Se odottaa Israelin myös taistelevan sääntöjen mukaisesti.
Mutta se haluaa Israelin voittavan.
Saksa, Britannia, Italia ja Ranska sanovat samaa.
Hamas ei odottanut tällaista tapahtuvan.
Nyt olemme keskellä tätä yhteenottoa.
Iranilla on nyt paljon arvioitavanaan.
Sen pitää miettiä mitkä ovat seuraukset jos se eskaloi tilannetta.
Se on päättänyt eskaloida vähän, -
kokeillakseen kepillä jäätä.
Se käyttää mainitsemiasi Jemenin hutheja.
He iskivät myös USA:n tukikohtiin Irakissa ja Syyriassa.
Mutta se ei ole ylittänyt vielä totaalisen sodan rajaa.
Iran ymmärtää että on liian aikaista sille, ja se olisi myös vaarallista.
Se voi vielä ryhtyä siihen, koska he ovat fanaatikkoja.
Heillä on erilainen ajattelutapa, mutta he eivät ole päättäneet siitä vielä.
Heidän panoksena on että Iranin johtama akseli voi menettää -
yhden tärkeimmistä hyödykkeistään eli Gazan hallinnan.
Tämä on mahdollistanut sille lokakuun 7. kaltaiset iskut.
- Vaikka olenkin sääntöperusteisen sodankäynnin iso kannattaja, -
isoa kuvaa tarkastellessa -
mieleen tulee Otto von Bismarckin lausahdus: -
Sodan alkaessa voidaan kaikki sopimukset heittää romukoppaan.
Sitten sodittiin kaksi maailmansotaa, joten noille säännöille on syynsä.
Haluan kuulla kantasi tähän moni- mutkaiseen strategiseen tilanteeseen.
Haastaako tämä länsimaisen mentaliteetin -
tai sivilisaation, joka on nyt uhan alla?
Rakennetaanko sille strategista vastapainoa?
- En ihan täysin hyväksy sivilisaatioiden yhteenotto -käsitettä.
Enkä sitä että Gazan sota olisi kytköksissä -
3. maailmansotaan.
Mutta tämä on kuitenkin todellinen koetus Israelille.
Sen asemalle alueella, sen politiikalle, sen vihollissuhteille.
Etenkin Iraniin nähden.
Tämä on myös koetus USA:n asemalle.
Katsotaan mitä nykyinen hallitus vielä tekee.
Ja näemme mitä tapahtuu jos hallinto vaihtuu reilun vuoden päästä.
Sillä olisi valtava vaikutus kaikkiin aiheisiimme.
On mielenkiintoista pohtia realistisia lopputuloksia -
ja seurauksia tästä konfliktista.
Esitän oman alustavan ja vaatimattoman ajatukseni -
siitä mikä on mahdollista ja mikä ei.
Hallinnon vaihto Iranissa ei ole näköpiirissä.
- Missä yhteydessä?
- Konfliktin laajenemisen yhteydessä.
- Israelin ja Iranin konfliktin, mahdollisesti myös USA:n ja Iranin.
En usko Iranin hallinnon vaihtoon.
- Vaikka USA tulisi mukaan sotaan?
- Kyllä. - Mielenkiintoista.
- En näe myöskään Libanonin rakenteiden uusiutumista.
Haluaisin nähdä, mutta realistisesti katsottuna en näe sitä.
Vaikka täysimittainen yhteenotto Israelin ja Hizbollahin välillä syttyisi
ja USA olisi mukana, en näe Libanonin muuntuvan -
toisenlaiseksi valtioksi.
En usko että kukaan kykenee kitkemään Hizbollahia Libanonista.
Gazan tapauksessa voi myös kysyä, mikä sen lopputulos tulee olemaan.
Sanon tämän suoraan: -
Täysimittainen ja pitkittynyt Israelin Gazan miehitys -
ei kitke sotilaallisessa mielessä Hamasia sieltä.
Näissä olosuhteissa on myös kyseenalaista -
voidaanko sitä tuhota kokonaan, kuten jotkut israelilaisjohtajat sanovat, -
kansalaisten keskuudesta ja ideologisessa mielessä.
Joten strategisteille on tärkeä pohtia realistisia lopputuloksia.
Ja miettiä optimaalisia linjoja -
tässä tilanteessa.
- Totta. Eversti Rayburn, vastaa sinä ensin näihin pohdintoihin.
Voiko tilanne muuttua koko alueella?
Jos tulkitsin herra Etzionia oikein, Hamas ei ole pelkkä terroristijärjestö.
Se on myös ideologia.
Operaatio Inherent Resolve toimii edelleen Syyriassa ja Irakissa.
Sen tehtävänä on estää Isisin elpyminen.
Sen tavoitteet ovat vahvasti ideologiset ja uskonnolliset.
Tämä haaste on paljon laajempi kuin noiden kahden maan alueilla.
- Olen koko aikuisikäni käsitellyt -
WTC-iskujen jälkeistä maailmaa ja Lähi-itää.
Olen kauan sitten tullut lopputulokseen ettei ideologia aja Lähi-itää.
Operoiva toimija etenkin nyt on Iran valta.
Oli ongelma Gaza tai Hizbollah ja Libanon, -
tai ongelmat Syyriassa ja Irakissa, ne eivät ole ideologian ajamia.
Ne ovat Iranin ajamia.
Iranin hallinto on sotilaallisesti levittäytynyt eri maihin.
Se käyttää kovaa valtaa, pehmeää valtaa jne. -
noihin maihin ennen- näkemättömillä tavoilla.
Jokainen Lähi-idän konflikti, myös Jemenin, -
olisi kutistettavissa ja ratkaistavissa -
jos iranilaiset saataisiin niistä pois, -
jos yhteys Iranin hallinnon ja konfliktien väliltä voitaisiin katkaista
Avain Lähi-idän rauhaan olisi keskeisen toimijan -
eli Iranin Quds-joukkojen poistaminen -
Irakista, Syyriasta, Libanonista, Jemenistä ja Gazasta.
Samalla pitäisi kohdistaa painetta Iranin käyttämiin kanaviin -
joilla se heijastaa voimaansa alueella.
7. lokakuun jälkeen on eräs mies jota ei ole nimetty.
Hän on piilotellut ja juossut suojaan.
Hän on Syyrian Bashar al-Assad.
Hän on oleellinen linkki Iranin hallinnon ja Hizbollahin välillä.
Hän isännöi kahta rintamaa, -
jotka ovat suurimmat eksistentiaaliset uhkat Israelille, -
myös Israelin ja Syyrian naapurimaille.
Olen jo pitkään ollut sitä mieltä että USA:n, Israelin ja muiden -
pitäisi muodostaa Assadin hallinnon vastainen paineistava liittouma, -
jotta se ei vahvistaisi suhteitaan Iranin Quds-joukkoihin.
Niiden lähentyessä voisi antaa painetta kunnes se romahtaisi.
Ja annettaisiin seuraajan nousta valtaan Syyriassa.
Sellaisen joka ei toimisi kanavana Iranin epävakauttaville toimille.
Tämä olisi yksi tehtävä, jos minä olisin strategisti -
USA:n tai kansainvälisen koalition leivissä. Tähän kannattaisi paneutua.
Kenraali Kuperwasser?
- Olen samaa mieltä siitä että asioita on vaikea saada muuttumaan -
niin kauan kuin Iranin hallinto ei muutu.
Tämä on koko Lähi-idän isoin ongelma.
Iran haluaa ravistella koko aluetta ja se on sitoutunut siihen.
Se lähettää aseita joka puolelle.
Samoin rahallista tukea.
Se ostaa välikäsiä ja rakentaa kykyjään.
Nyt me syömme tämän työn katkeraa hedelmää.
Meidän täytyy sylkäistä se ulos.
Samalla on hyvin vaikea muuttaa tätä tilannetta.
Sekä Iranissa että Libanonissa.
Israel ottaa taatusti Gazan täydelliseen haltuunsa -
varmistaakseen ettei Hamas enää operoi sieltä käsin.
Sen ideologialla on tärkeä rooli palestiinalaisten keskuudessa.
He julistavat sen narratiivia, -
eli kamppailua siionistista hallintoa vastaan sen tuhoksi.
Sillä ei ole väliä tukevatko he Hamasia vai ei.
Molemmat osapuolet ovat sitoutuneet tähän kamppailuun.
Gazaa pitää kontrolloida jotta sieltä ei tehdä enää terrori-iskuja -
tai lokakuun 7:nnen päivän kaltaisia tekoja ei enää tapahdu.
Vie jonkin verran aikaa ennen kuin Gaza on hallussa.
Myös sen hallussa pitämiseen menee resursseja.
Sen jälkeen pitää pohtia mitä Iranille tehdään.
Se tapahtuu vaiheittain.
Niin kauan kuin USA ymmärtää -
että tämä on tämän sukupolven asia, -
aivan kuten Isisin ja natsien vastaiset kamppailut aikanaan, -
tämä lännen pitää tehdä nyt.
Nyt pitää varmistaa että Iranissa tapahtuu muutos.
Heti kun USA:n hallinto hyväksyy tämän, -
vasta sen jälkeen on mahdollisuus muutokseen.
Sitä ennen, meidän pitää vain jatkaa taistelua.
- Aivan. Pitää myös korostaa Clausewitzin sanontaa -
jonka mukaan sota on politiikan jatketta.
Kuten myös diplomatia ja muut työkalut tässä kehyksessä.
Herra Etzion, parilla lauseella.
Mihin olemme menossa strategisesta näkökulmasta katsottuna?
- Israel ja USA konsultoivat nyt läheisemmin kuin koskaan ennen.
Ne pohtivat Gazan ja pohjoisen rintaman eri mahdollisuuksia.
Sekä laajemman alueen tilannetta.
Herra Rayburnin esittämä ajatus -
Syyrian hallinnon laatikkoon panemisesta tässä strategiapelissä -
on mielenkiintoinen.
Sitä kannattaisi pohtia.
Mutta sekään ei toimisi millään muotoa taikasauvan tavoin.
Gazan tilanne pitää muokata uusiksi, -
myös Israel-palestiinalaiskysymyksen laajemmassa kontekstissa.
Toivottavasti USA:n avustuksella.
Se ulottuu nykyisen hallinnon ulko- puolelle, koska tämä kestää yli vuoden
Sekä toivottavasti yhden Lähi-idän ison tekijän eli Saudi-Arabian avulla.
Mikäli tämän tuloksena syntyisi uusi alueellinen kansainvälinen koalitio, -
joka muokkaisi israelilais- palestiinalaista areenaa, -
sekä koko aluetta suotuisalla tavalla, -
USA:n, Israelin ja saudien näkökulmasta, -
sitten kaikki tämä ei olisi välttämättä tapahtunut täysin turhaan.
- Totta. Mielestäni myös Intia on tärkeä tekijä tässä.
Sitä ei ole viime viikkoina juuri mainittu.
Viimeinen G20-maiden kokous -
esitteli talouskäytävän Intiasta Lähi-idän kautta Eurooppaan.
Se olisi vaihtoehto Kiinan Tie ja vyö -hankkeelle.
Sillä kyettäisiin ottamaan Lähi-idän infrastruktuuria haltuun.
Esitys saattaa jäädä tämän jalkoihin, -
mutta kaikki pitää pohtia ja punnita tarkoin.
Mutta tässä kaikki tällä erää.
Kiitos eversti Rayburn, kenraali Kuperwasser ja herra Etzion.
Kiitos myös katsojille.
Nähdään seuraavien päivitysten myötä. Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Markus Nurmesniemi
Nimeni on Doron Gavish.
Olen palvellut 30 vuotta Israelin ilmavoimissa.
Olin Israelin ilmaohjustorjunnan komentaja -
aikana jolloin Rautakupoli-ilma- torjuntajärjestelmä otettiin käyttöön.
Taustani antaa hyvät työkalut olla osana TV7:n tiimiä.
On erittäin tärkeä että tällainen kanava on olemassa, -
jossa voidaan käsitellä globaaleja asioita ja Israelia, -
kaikkia tärkeitä asioita.
TV7 - Kun sisältö ratkaisee.
Lisää TV7:n tuotantoa löydät osoitteista: -
tv7.fi ja tv7israelnews.com