Tervetuloa Jerusalem studioon!
Olen Reuven Ben-Shalom ja sijaistan Jonathan Hesseniä.
16 vuotta siitä, kun islamistijärjestö Hamas ajoi -
palestiinalaishallinnon pois Gazasta aiheuttaen vakavia yhteenottoja -
Israelin puolustusvoimien kanssa, -
kilpailijoiden väliset konfliktit ovat olleet pääasiassa Hamasin syytä.
Niissä harvoissa tapauksissa, kun Hamas ei ollut syypää, -
se päätti antaa kilpailijansa palestiinalaisen islamistisen jihadin -
kärsiä Israelin koston.
Kun useita viikkoja kestänyt rauhaiselo rikottiin Gazassa -
syyskuun puolivälissä väkivaltaisilla mielenosoituksilla ja räjähteillä, -
heräsi jälleen kerran kysymys "miksi?" -
ja "Mihin se voi johtaa?"
Aiheesta keskustelevat tänään elä- köitynyt eversti ja tohtori Eran Lerman,
Jerusalemin strategia- ja turvallisuus- instituutin varapuheenjohtaja.
Tervetuloa myös tohtori Uzi Arad, Isra- elin entinen turvallisuusneuvonantaja,
ja Mossadin osaston johtaja -
sekä TV7 toimittaja herra Amir Oren.
Amir, aloittaisitteko aiheen purkamisen.
Viimeisten 75 vuoden aikana -
Israel on noudattanut menetelmää, jonka kehitti brittiläinen strategisti,-
Basil Liddell Hart. Se on epäsuoran lähestymisen menetelmä.
Se tarkoittaa, ettei hyökätä suoraa päätä, -
koska silloin törmätään seinään.
Ilmeisesti Israelin vihollisetkin ovat huomannet strategian olevan tehokas.
Tämän takia varsinkin Iranilla on tukijoukkoja.
Hamas ei ole tukijoukko samalla tavalla kuin Libanonin Hizbollah.
Keskustelun aikana voidaan puhua Hamasista tukijoukkona.
Mutta myös sillä on omia tukijoukkoja esimerkiksi Länsirannalla.
Kun Hamas ei halua yhteenottoja Israelin kanssa Gazassa, -
ja se ymmärtää tuhon hinnan 2 miljoonalle gazalaiselle, -
se pyrkii kiihottamaan ja ohjailemaan muita palestiinalaisia -
Jeninissa, Nablusissa tai Hebronissa hyökkäämään Israelia vastaan -
joko Israelin valtion sisällä tai siirtokunnissa, -
jotka ovat Vihreän Linjan itäpuolella.
Israel on tehnyt useita onnistuneita yllätyshyökkäyksiä -
näihin terrorismipesäkkeisiin.
Nyt Hamas on alkanut jälleen tehdä pienimuotoista väkivaltaa -
Gazan ja Israelin välisen raja-aidan tuntumassa.
Se lähettää Israeliin räjähdeilmapalloja, -
saadakseen Israelin toteuttamaan uhkauksensa kostosta.
Hamas haluaa Israelin eskaloivan tilanteen, -
jotta palestiinalaiskysymys ja varsinkin se, miten Hamas jatkaa vastarintaa, -
verrattuna maltillisempaan palestiinalaishallintoon, -
palvelisivat poliittisia tarkoitusperiä.
Hamas ei usko pystyvänsä sotilaallisesti kukistamaan Israelia.
Hamas haluaa muistuttaa kaikkia olemassaolostaan -
ja että sille joudutaan korvaamaan, mikäli poliittisella rintamalla -
tapahtuu muutoksia.
Tohtori Arad, mikä on teidän mielestänne -
Hamasin pitkän tähtäimen tavoite ei vain Gazan suhteen, -
vaan myös palestiinalaishallinnon?
Aikovatko he ottaa haltuunsa kaikki palestiinalaisryhmittymät?
Onko meidän käsityksemme heistä linjassa tämän kanssa?
Usein näemme nämä yhteenotot tapana tuoda vakautta alueelle.
Yritämme jopa mahdollistaa materiaalien kuljetuksen -
Gazan elinolojen parantamiseksi.
Hamasin strategia voi kuitenkin olla kauaskantoisempi.
Tietyllä tapaa Gaza on -
merkittävin sotilaallinen uhka Israe- lille, riippuen, miten sitä mitataan.
Jos uhan suuruutta mitataan esimerkiksi -
päättäjien määrittelemällä ajalla -
ratkaista sieltä tulevia ongelmia, -
tai sotilaallisilla ja taloudellisilla resursseilla, -
jotka on sijoitettu Gazan tilanteen hoitamiseen, -
huomataan tämän olevan tärkein uhka.
Gazassa tapahtuu esimerkiksi -
eri Israelin hallitusten ohjailemia sotilasoperaatioita.
Ne ovat olleet toistuvia.
Jopa tähän päivään saakka Gaza on uhka.
Mitä se haluaa?
Gazaa johtaa Hamas, joka on kieltäy- tynyt yhteistyöstä Israelin kanssa -
ja haluaa Israelin tuhoa.
Hamasin noustua valtaan, Euroopan Unioni julkisti kolme ehtoa, -
ja jos Hamas täyttäisi ne, -
se aloittaisi diplomaattiset keskustelut Hamasin kanssa.
Ensimmäinen ehto oli terrorismin lopettaminen, toinen oli -
jo aiemmin palestiinalaisten hyväk- symien sopimusten hyväksyminen, -
ja kolmas - Israelin valtion tunnustaminen.
Eurooppa ajatteli näiden ehtojen olevan helppoja.
Hamas ei kuitenkin suostunut niistä yhteenkään.
Se osoittaa Hamasin olevan toistaiseksi melko ideologinen -
ja sitoutunut pitkän tähtäimen tavoitteeseensa.
Se ei ole luopunut terrorismista vaan päinvastoin -
ja jopa enemmän kuin aiemmin.
Toinen huomioni koskee meidän käsitystämme Hamasista.
Muistetaan, että me teimme merkittävän aloitteen Gazassa, -
kun vetäydyimme sieltä.
Sen päätöksen teki pääministeri Sharon, -
vastoin monien hänen edeltäjiensä mielipiteitä.
Se toteutettiin vuonna 2005.
Se oli merkittävä ponnistus.
Armeija joutui häätämään israelilaiset siirtokuntalaiset pois alueelta.
Oli merkittävä päätös evakuoida jokainen läntti Gazasta.
Luovutimme rakennukset pois.
Tämän toivottiin hyödyttävän Israelia mm. poliittisesti ja sotilaallisesti.
Kuitenkin todellisuudessa vetäytymisen jälkeen -
parin kuukauden sisällä Hamas voitti vaalit ja nousi valtaan.
Sinne ei tullutkaan länsimaiden kouluttama palestiinalaishallinnon -
tai PLO:n armeija, vaan valtaan nousi Hamas.
Tuolloin Israelin tiedustelupalvelun piti myöntää epäonnistuneensa -
ennustamaan tämä Hamasin vaalivoitto.
Tiedusteluyhteisö ajatteli, ettei ole mitään pelättävää.
Hamas on ideologinen järjestö kuten muslimiveljeskunta Egyptissä.
He eivät ole hallitsijoita eivätkä halua oikeasti valtaa.
Tämä ajatus oli yleisesti valloillaan.
Vuotta myöhemmin Hamas hyökkäsi suoraan palestiinalaisjoukkoja vastaan
heidän kauttaan, -
ja siitä tuli Gazan poliittinen, soti- laallinen ja taloudellinen hallitsija.
Muistaakseni tuolloin ajateltiin, että jos Hamas nousisi valtaan, -
sen pitäisi käyttäytyä hallitsijan tavoin.
He eivät kuitenkin tehneet näin.
Tiekartta-suunnitelman mukaan kaikki laittomat aseet Gazassa tuli kerätä.
Kukaan ei osannut kuvitellakaan, -
että siitä tulisi tuhansien rakettien ja ohjusten varastointipaikka.
Siihen suuntaan Gaza kehittyi tähän päivään saakkaa.
Se pystyy omalta alueeltaan käsin uhkailemaan Israelia -
eritäin vakavalla tavalla.
Se ei ainoastaan kiinnittänyt Israelin huomiota, vaan on onnistunut -
tunkeutumaan Israeliin Gazasta käsin tunneleiden kautta -
tai ilmateitse halpojen räjähdepallojen avulla.
Se on ihanteellinen ase maailman kehittyneimpää -
tekoälyä vastaan.
En tiedä kumpi kärsii uuvutussodassa enemmän?
Meidän pitää käyttää satoja tuhansia dollareita, -
ja he käyttävät ilmapalloja, joissa ei ole mitään.
Sitä tapahtuu tänä päivänä.
Yhteenvetona Gazan Hamasista voi sanoa seuraavasti: -
Sitä ei ole koskaan pidetty vakavim- pana uhkana, joka pitäisi ratkaista.
Sitä ei ole koskaan ratkaistu tehokkaasti.
Israel uhosi tuhoavansa Hamasin.
Nyt Israelin pääministeri on valmis -
hyödyntämään Qatarin rahoja ja muita asioita, jotka eivät välttämättä -
heikentäisi Hamasin hyökkäyskykyä, vaan ostaisi meille rauhaa.
Se on tiedustelun, käsitysten ja sotilaallisten tavoitteiden -
saavuttamisen epäonnistumista.
Seuraava kysymys kuuluukin, mitä Israelin tulisi tehdä?
Tähän mennessä olemme kuulleet Hamasin menestyneen melko hyvin.
He pitävät meidät kiireisinä yrittäessään saavuttaa tavoitteitaan.
Viedään tämä seuraavaan vaiheeseen, Eran.
Israelissa tätä kutsutaan väkivallan kierteeksi.
Onko meillä oikeanlainen asenne tähän?
Tälläkin hetkellä he haastavat meitä.
Heille on tullut kuollonuhreja.
Miten Israel reagoi tähän strategiselta tasolta operatiiviseen?
Strategisella tasolla vaihtoehdot ovat huonot.
Puolustusvoimat uskoo, -
että Gazan tuomaa haastetta -
ei tulisi ratkaista valloittamalla.
On olemassa virheellinen käsitys, että IDF pelkäisi kuolonuhreja -
ja sotilaiden menetystä.
Siviilit elävät rauhallista elämää, koska IDF pelkää menetyksiä.
En usko näin olevan.
IDF pelkää onnistuvansa, ei epäonnistuvansa.
Se pelkää onnistumisen johtavan Hamasin alasajoon -
ja lopulta se päätyy itse hallitsemaan Gazaa määrittelemättömäksi ajaksi.
Kukaan Ramallahissa ei vapaa- ehtoisesti ottaisi valtaa Gazassa.
Näin ollen tämä johtaisi määrittelemättömäksi ajaksi, -
jolloin armeija jälleen kerran joutuisi ottamaan valtavan taakan -
hallitakseen, ruokkiakseen ja hoitaakseen gazalaisten arkielämää.
Gazassa on n. 1,5-2 miljoonaa asu- kasta. Kukaan ei tiedä tarkkaa lukua.
Ympäristö on erittäin vihamielinen ja joutuisimme päivittäin -
kohtaamaan tappioita.
Ihmiset joutuisivat kuristetuiksi tai ammutuiksi keskellä päivää.
Israelin kansa haluaa pitää menetykset vähäisinä.
Miehityksen päivittäinen kääntöpuoli -
johtaisi aivan päinvastaiseen lopputulokseen.
Vaihtoehdot Gazan suhteen ovat siis melko huonoja.
Tämä johti esimerkiksi Qatarin matkalaukkuihin täynnä rahaa.
Rahat olivat matkalaukuissa, koska Hamas ei sallinut -
yhdenkään dollarin kulkea pankkijärjestelmän läpi.
Mitä tulee Mahmud Abbasiin, -
hänen mielestään gazalaiset voivat vaikka kuolla nälkään, -
koska he ovat kapinnallisen hallituksen alaisuudessa.
Israel päätyikin tekemään outoja asioita, kuten salli Qatarin rahat.
Tämä on sotkuista ja likaista.
Ainoa etu on, että tämä jihadistijärjestö, -
joka on julistanut tavoitteekseen tuhota Israelin, -
toimii kiristyksen välikappaleena.
Ja siitä tulee entistä näkyvämpää.
Jopa viimeisimmät eskalaatiot, joista olemme puhuneet, -
liittyvät enemmän siihen, että Qatarilta saadaan kiristettyä lisää rahaa -
eikä sillä yritetä haastaa Israelia.
Saanen lisätä yhden huomion.
Ensiksi täytyy muistaa maantiede.
Gazan kaista tuli erilliseksi alueeksi vuonna 1948, -
kun Egypti hallitsi sitä eikä Israel onnistunut ajamaan heitä sieltä pois.
Gazasta tuli paikka, -
jonne palestiinalaispakolaiset keskittyivät -
muualta Israelin valtion nykyiseltä alueelta.
Gazan kaistan pohjoisosa -
on vain tunnin ajomatkan päässä Tel Avivista etelään.
Raketit voivat yltää Tel Aviviin.
Gazan kaistan eteläpuolella on Egypti ja pohjoisessa ja lännessä Israel.
Se tarkoittaa Israelin eteläpuolta Negevin aluetta.
Muuten pääministeri Netanjahu oli valmis vaihtamaan osia Negevistä -
Länsirannan osiin, joissa sijaitsee siirtokuntia Trumpin ehdotuksen alla.
Johtuen siitä, mitä Uzi ja Eran juuri sanoivat, -
monet Israelin eliitistä ovat sitä mieltä, että paras tapa edetä -
on tarjota gazalaisille taloudellista toivoa: -
hyvinvointia, teollisuutta ja työpaikkoja.
Heille oltiinkin valmiita antamaan satama, -
ja ehkä tekosaari, jonne pienkoneet voisivat laskeutua, -
tai kaasua Välimerestä.
Useita ehdotuksia oli esillä.
Pullonkaula on kysymys vangeista.
Israelissa on tuhansia Hamas- ja jihadisti-vankeja, -
eikä lähs yhtään Fatahin vankeja.
Oslon sopimuksen mukaan heidät vapautettiin 30 vuotta sitten.
Ongelma on, että Hamas vaatii liian korkeaa hintaa, -
Eran puhui kiristämisestä, -
joistain Gazassa olevista israelilais- vangeista ja kahden sotilaan ruumiista
Mikäli tämä pullonkaula avautuisi, voitaisiin ehkä saada aikaan sopimus.
Asian monimutkaistamiseksi Israelin kansallisen turvallisuuden ministeri, -
Itamar Ben-Gvir, päätti, ettei ongelma ole tarpeeksi vakava -
ja hän halusi huonontaa palestiinalais- vankien oloja Israelin vankiloissa, -
jotta he alkaisivat protestoida esimerkiksi nälkälakolla -
juuri nyt tänä herkkänä ajankohtana.
Tiedämme, että juhlapyhien aikaan eskaloitumista voi tapahtua Gazasta.
Ja niin tapahtuukin.
Maltillisemmat tahot voittivat eikä Ben-Gvir ole vielä onnistunut -
saamaan tahtoaan läpi.
Muutaman viikon kuluttua voimme olla takaisin lähtöruudussa.
Samoin kuin arvioimme vihollisiamme, -
meidän tulee arvioida johtajiemme motiiveja.
Kun mainitset Ben-Gvirin samassa lauseessa johtajan kanssa, irvistän.
Joskus ihmiset kukoistavat kaaok- sessa ja kun joku johtaa kaaokseen, -
se on ehkä ajan henki.
Tr. Arad kysyn teiltä asiaa, joka huolettaa minua -
ja joka tulee olemaan tehtäväni seuraavassa sodassa.
Se on julkinen diplomatia eli yritetään viestiä maailmalle aikomuksistamme.
Minua huolettaa, että päivittäin monet israelilaiset menevät Gazan rajalle -
ja kuljettavat sairaita palestiinalaisia Israelin sairaaloihin, tuotteita -
ja kauppatarvaa edestakaisin.
Meiltä tulee tietysti polttoaine ajoneuvoihin, -
joiden avulla he ampuvat raketteja Israeliin.
Haluamme vain, että gazalaisilla olisi hyvä elämä.
Kuitenkin kun väkivaltaisuuksia syttyy, Hamas vääntää vipua -
ja hetkessä koko maailma puhuu Israelin tekemästä saarrosta, -
vauvojen surmaamisesta ja painostamisesta.
Voisitteko selittää, miten maailma näkee tämän kentän, -
koska ehkä he näkevät sen eri tavalla kuin me.
Suuri osa maailmaa ymmärtää paljon paremmin palestiinalaisia -
kuin israelilaisten näkökulmaa.
Se on osa diplomatiaa.
Euroopan Unionilla on tietty politiikka siitä, miten palestiinalaiskysymys -
tulisi ratkaista.
Sama pätee myös muihin.
Se on suurin vaikuttava tekijä.
Meitä pidetään Länsirannan miehittäjinä.
Gazasta vetäytymisestä päättävät tahot miettivät jossain vaiheessa, -
pitäisikö vetäytyä kokonaan vai pitäisikö pitää pohjoisen alueet, -
jotka toimivat meille puskurivyöhykkeenä.
Ne kibbutsit ovat lähempänä muuta israelilaisasutusta -
kuin Gazan palestiinalaisia.
Ne israelilaiset, jotka puolsivat täydellistä vetäytymistä, -
uskoivat, että vain silloin meille annetaan siitä kunnia, -
eikä Gaza enää olisi miehityksen alla.
Maailma pitää Israelia Länsirannan miehittäjänä, -
ja epäsuorasti myös Gazan miehittäjä, vaikka se vetäytyikin, -
koska se saartaa Gazan kaistaa ja hallitsee sitä.
He unohtavat, että myös Egypti on Gazan rajanaapuri.
Tämä on epämukava tilanne Israelille.
Vaikka olisimme kuinka anteliaita, -
niin kuin olemmekin mm. toimittamalla sähköä, vettä tai sairaanhoitoa, -
sekään ei riitä muuttamaan suurimman osan maailman -
poliittista asennetta palestiinalaiskysymyksestä.
Yksi asia kuitenkin syö humanistista lähestymistapaamme.
Olemme hyödyntäneet pelottelua Gazassa.
Pelottelemme heitä, etteivät he ampui- si raketteja tai tekisi terrorismia -
vaatimalla siitä hintaa, joka ei ole heille sen arvoista.
Tämän toteuttamiseksi olemme tehneet raskaita pommituksia -
siviilirakennuksiin aiheuttaen paljon siviiliuhreja.
Oikeutamme tämän sanomalla, että olemme antaneet ennakkovaroituksia-
ja että palestiinalaiset rakentavat omaa infrastruktuuriaan -
sairaaloiden alle.
Se ei kuitenkaan muuta asiaa.
Aina muutaman vuoden välein kun väkivaltaisuudet alkavat, -
vastaamme täydellä voimalla ja siitä aiheutunut tuho palestiinalaisille -
jättää varjoonsa kaiken tarjoamamme avun esimerkiksi sairaanhoidossa.
Kansainvälinen laki sallii jotain näistä toimista.
Meidän täytyy käyttää kaikkia keinojamme -
osoittaaksemme, että otamme tämän huomioon.
Olemme kuitenkin jatkuvasti diplomaattisten lakien tarkkailussa.
Joudumme maksamaan korkean hinnan, -
mikä syö pohjaa kaikilta hyväntekeväisyystoimiltamme.
Johtopäätökseni on, -
että kaiken keskellä meidän tulisi tasapainoilla pienten eleiden -
ja taktisten liikkeiden välillä: -
vankeja tuolla ja taloudellisia tarvikkeita siellä.
Loppujen lopuksi ongelma ratkeaa vain, kun koko palestiinalaiskysymys,-
johon Gaza ja Länsiranta kuuluvat, -
saadaan ratkaistua -
neuvottelujen kautta, joissa pääsemme kompromissiin.
Silloin ei ole mitään tarvetta terrorismille.
Itse asiassa heidän pitäisi tehdä samanlaisia turvallisuustoimia -
kuin palestiinalaishallinto tekee Länsirannalla.
Tätä kiristyspeliä ei pitäisi jatkaa.
Maksamme ja aiheutamme heille vahinkoa -
ja kaikki käyttäytyvät huonosti.
Diplomatian näkökulmasta meitä ei auta uhkailu ja Libanonin pommitus -
kivikaudelle tai Gazan pommittaminen hajalle.
Emme varmasti tahallisesti pommittaisi siviilirakennuksia, -
elleivät ne ole sotilaskohteita.
Valitettavasti siviilit vahingoittuvat siinä sivussa.
Teemme kaikkemme siviiliuhrien välttämiseksi, -
mutta sodassa myös siviilit kärsivät.
En usko, että hinta, jonka he joutuvat maksamaan, on niin suuri.
Tavallaan ihmisten kärsimys ruokkii heidän omaa ideologiaansa.
Aikaa on pari minuuttia. Mitä tästä eteenpäin?
Pelottelu on konfliktinhallinnan keino lähitulevaisuudessa.
Pelottelu on tehnyt tehtävänsä.
Väkivaltaisuuksien välissä oli pitkiä taukoja -
jopa vuosia aikavälillä 2014-2021 eli 7 vuotta.
Se on merkittävän pituinen ajanjakso.
Hamas ei osallistunut viimeisiin kahteen väkivallankierteeseen -
palestiinalaisen islamistisen jihadin kanssa -
huolimatta sen vaikutuksesta Hamasin julkisuuskuvaan.
Israel pommittaa Gazaa ja Hamas ei reagoi.
Pelottelu on siis selvästi tehonnut.
Pelottelu on kuitenkin psykologinen ei fyysinen keino.
Sitä pitää ylläpitää ja tehostaa.
Tänä päivänä meitä auttaa egyptiläinen menetelmä.
Vaikka he vihaavat Hamasia lähes yhtä paljon kuin me, -
he pystyvät kuitenkin keskustelemaan Hamasin kanssa ja kertomaan heille, -
miten vastaamme, jos he eivät lopeta.
Aikamme on lopussa. Kiitos tr. Eran Lerman, tr. Uzi Arad ja Amir Oren.
Kiitos katsojillekin!
Nähdään ensi kerralla, shalom Jerusalemista!
Suomennos: Sonja Valtanen