JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Ohjustekniikan vientiä rajoittava MTCR-sopimus sai alkunsa v. 1987.
Sen piti olla rajaava, poliittinen mekanismi länsivaltioille, -
jotta ne eivät kilpailisi keskenään -
eivätkä myisi strategisia järjestelmiä tämän maailman iraneille ja irakeille.
Venäjä liittyi MTCR:än, mutta ei sitoudu sen velvoitteisiin.
Hyökkäys Ukrainaan on johtanut sen tukeutumaan aseiden maahantuontiin.
Se on iso mahdollisuus Iranille.
Sillä on heikot ilmavoimat, mutta runsaasti ohjuksia ja drooneja.
Irania hyödyntää myös ohjus- teknologia- pakotteiden päättyminen.
Kiina ja Venäjä eivät olleet niiden jatkamisen kannalla.
Aiheesta keskustelemassa tänään -
entinen prikaatinkenraali Mark Kimmitt, -
USA:n entinen poliittis-sotilaallisten asioiden apulaisulkoministeri.
Suurlähettiläs William Roebuck, -
Persianlahden maiden Washingtonin instituutin varajohtaja -
sekä USA:n entinen Bahrainin suurlähettiläs.
Studiossa TV7:n toimittaja Amir Oren.
Muistellaan hetki aiheen aikaisempia vaiheita.
Missä me olemme tässä vaiheessa tätä prosessia?
Iran pyrkii vahvistamaan kykyjään entisestään.
Sekä Israel ja USA:n liittolaiset Persianlahdella, -
ns. maltillisen leirin maat, -
ovat huolissaan.
- Iranin ballististen ohjusten arsenaalia -
pidetään koko Lähi-idän suurimpana.
Se on isompi kuin alueen muilla mailla.
Tämä on unohdettu tekijä -
Iranin aiheuttamassa uhkassa.
Puhumme aina Iranin ydinohjelmasta.
Ja sen pahantahtoisesta toiminnasta Jemenissä, Libanonissa, -
Syyriassa jne.
Nyt on puhuttu vankien vapautuksesta -
sekä Iranin jäädytettyjen miljardien palautuksesta -
eteläkorealaisesta pankista.
Iranissa on hyvin pelottava metsä, -
jossa on satoja ballistisia ohjuksia.
Niillä yltää mihin tahansa Lähi-idän pääkaupunkiin ja kauemmaksi.
Aina itä- ja keski-Eurooppaan, jopa länsi-Euroopan laitamille saakka.
Iranilaiset tuntevat olonsa vapaaksi nyt.
Heillä on Venäjän tuki.
Yhtäkkiä Venäjä tarvitseekin Iranin ja Pohjois-Korean apua, -
eikä toisinpäin.
Nyt pelätään että Iran laukaisee ohjuksiaan -
tai ainakin kiristää niillä Eurooppaa -
sekä Israelia, Turkkia ja muita maita.
Maailmalla ei tunnu olevan käsitystä miten kohdata asia yhtenäisenä.
- Kenraali Kimmitt, haluan kuulla näkemyksesi tähän.
Tämä on jatkunut jo vuosia -
mutta Iran on kiihdyttänyt sotilaallista sijoittumistaan ympäri Lähi-itää.
Se uhkailee USA:n ja Israelin kumppaneita ja liittolaisia.
Se on asettunut Jemeniin, Irakiin ja Syyriaan.
Samoin Libanoniin ja muualle.
Voiko se jatkaa laajentumistaan ilman lännen väliintuloa?
- Tämä ongelma on tunnistettu vuosia sitten.
Työstimme vuosia sitten Persianlahden ilmapuolustuskoalitiota,
alueellista ilmapuolustusliittoumaa jo vuonna 2005.
On tunnistettu, että tilanne on vain pahentunut.
USA:n Centcom on tehnyt hyvää työtä viimeisen parin vuoden aikana.
Se on tuonut sotilaallisesti ja poliittisesti alueen kumppaneitaan -
mukaan yhteiseen ilmapuolustusrakenteeseen.
Poliittisella tasolla USA on -
hereillä.
Kun Bidenin hallinto päätti aloittaa neuvottelut jälleen -
Iranin kanssa, mikä toistaiseksi ei ole kantanut hedelmää, -
tarkoitus ei ollut puhua vain Iranin ydinohjelmasta, -
vaan myös Iranin vallankumouskaartin (IRGC) pahansuovasta toiminnasta.
Sekä sen ohjusteknologiasta.
Iran tietenkin kieltäytyi puhumasta siitä.
Mutta edistymisen puute huolestuttaa enemmän kuin tietoisuuden puute.
- Suurlähettiläs Roebuck, -
käsitellään alueen maiden huolia. Miten Persianlahden maat -
reagoivat tähän haasteeseen?
Ne eivät pidä julkisesti ääntä vaan pitävät suljettujen ovien neuvotteluja.
Ne tuntuvat luovivan myös USA:n vaikutuspiirin ulkopuolella, -
koska siihen on jonkin verran petytty.
- Persianlahden maat näkevät Iranin ballististen ohjusten kyvyt -
yhtenä monista uhkista.
Ne näkevät että Iranilla on iso kirjo erilaisia uhkia.
Siihen kuuluvat mm. militioiden toiminta, droonit, -
Iranin joka päivä kehittyvä ydinohjelma, -
epäsuhtaiset merivoimakyvyt jne.
Sillä on paljon aseita käytössään.
Persianlahden maat ovat Saudi-Arabiaa lukuun ottamatta pieniä.
Niillä ei ole strategista syvyyttä -
jolla kohdata Iranin uhkaa.
Niillä on työtä tuon vajeen kompensoimisessa.
Siksi ne tekevät sotilaallista yhteistyötä USA:n kanssa.
Ne haluavat tehdä yhteistyötä matalalla profiililla.
Samalla ne luovivat eri suuntiin ja etsivät kumppaneita -
mm. Kiinan ja Venäjän suunnilta.
Mutta ne hakevat strategista syvyyttä ja turvallisuutta -
USA:lta. Se on niiden turvallisuuden takaaja.
Sotavoimilla on pitkä historia yhteisissä harjoituksissa -
ja sotilasteknologian jakamisessa.
Sekä asehankinnoissa.
Vaikka suhteissa on joskus vaikeuksia, -
USA:n ja Persianlahden maiden välinen todellisuus -
pysyy etusijalla, -
etenkin siinä miten ne näkevät Iranin.
- Herra Oren, olemme lukuisia kertoja keskustelleet asioista -
jotka liittyvät Kiinan kasvavaan rooliin Lähi-idässä.
Näemme eri kehityskulkuja Persianlahdella Kiinan yhteydessä.
Se välitti suhteiden normalisointisopimuksen -
Saudi-Arabian ja Iranin välillä.
Sinä kuitenkin korostat sitä että USA on peruskallio -
ja strateginen kumppani Persianlahden maille.
Ne ymmärtävät ettei muita vaihtoehtoja juuri ole.
Centcom on tehnyt paljon töitä, -
maasta-ilmaan -kykyjen verkostoa on integroitu kautta alueen.
Israel on myös tässä yhtälössä.
Eivätkö nykyiset tapahtumat vieläkään vakuuta -
alueen arabimaita luottamaan lännen kanssa tehtyyn sopimukseen?
- Luottamaan mihin?
Iranin ballististen ohjusten arsenaaliin liittyvä ongelma on -
kuten vieraamme ja muut -
strategista kokemusta omaavat sanovat, -
että määrästä tulee laadullinen tekijä.
Iranilla on niin paljon ballistisia ohjuksia, -
että vaikka saudit ja arabiemiraatit ostaisivat Israelilta -
Arrow-ohjustorjuntajärjestelmät, joka on kehitetty USA:n tuella, -
kuinka monta järjestelmää ne pystyisivät sijoittamaan maahansa?
Iranin ohjukset jyräisivät kaiken puolustuksen.
Niitä on niin paljon.
Ellei joku ystävällismielinen estä niitä, -
mikä ei ole odotettavissa.
Israel ja USA voivat kuitenkin auttaa -
antamalla varhaisen varoituksen jotta väestö voidaan suojata.
Jos varoitus tulee ajoissa ja väestönsuojia riittää, -
tai vähintään metrotunneleita, -
niitä voi käyttää suojina.
Näihin iskettäisiin sodan ensimmäisessä iskuaallossa.
Laukaisualustoihin ja muihin järjestelmiin iskettäisiin toisena.
Mutta niin monen ohjuksen torjuminen, -
vaikka Iran pitäisi osan reservissä, -
se ei olisi realistista.
Pitää myös muistaa että kaikki alkoi kaupunkien sodasta -
Irakin ja Iranin välillä.
Iranilaiset olisivat 1980-luvulla kertoneet -
tarvitsevansa niitä itsepuolustukseen.
Ei tule syntymään mitään aluesopimusta -
jossa Iran de-eskaloisi tilannetta -
ja luopuisi aseistuksestaan.
- Jos iranilaisten kanssa puhuu tänä päivänä, -
he muistavat yhä kuinka (Irak) ampui raketteja ja olo oli avuton.
Joten kansa kannattaa raketteja, tukivat he hallitusta tai ei.
Kenraali Kimmitt, mitä Centcom voisi tehdä enemmän?
Se on sijoittunut Bahrainiin, Qatariin ja alueen muihin maihin.
Näimme juuri valtavan sotaharjoituksen.
Sitä sanottiin maailman suurimmaksi.
USA ja Saudi-Arabia käyttivät siinä droonintorjuntajärjestelmää.
Onko tässä nähtävissä toimintapa, -
joka voisi muodostua pelotteeksi?
Ja jolla voisi liennyttää nykyisiä jännitteitä?
- En usko. En näe että iranilaiset pyrkisivät liennytyksiin.
Heillä kyse on siitä kuinka pysyä Iranissa vallassa -
ja kuinka pysyä uhkana alueella.
Jatkan tuosta Amirin puheesta vielä syvemmälle.
Kyllä, meillä on ongelma (Iranin aseistuksen) määrissä.
Mutta kun ohjusteknologiasta puhutaan, -
Venäjän ja Iranin väliset kauppatoimet -
voivat aiheuttaa myös laadullisen ongelman.
Ballististen ohjusten suuri määrä on läheinen uhka, -
mutta minua huolettaa se että Venäjä toimittaa vastineeksi Iranin drooneista
yliääniohjusten kykyjä.
Se muuttaisi kokonaan tämän ohjusteknologiakysymyksen.
Se tukisi Iranin määrällistä etua, -
mutta voi vain kuvitella mitä merkitsisi jos se saisi yliäänikyvyt.
Koska alueen mailla ei ole strategista syvyyttä, -
emme ehtisi havaita ohjuksia ja varoittaa ihmisiä ajoissa.
Ennen kuin saamme kunnon anti-droonikyvyt -
ja erityisesti tehokkaat yliääniohjusten torjuntakyvyt, -
olemme suoraan sanottuna vaarassa tällä osa-alueella.
- Kyllä. Voimme myös mainita että USA ja Israel -
tekevät yhteistyötä yliääniohjusten torjunnan kehittämisessä.
Siitä on lupaavia viitteitä tällä saralla -
ja siitä olisi tietenkin apua.
Olemme myös nähneet että yliääniohjukset -
eivät ole vielä tarkkoja.
Se on selkeästi nähty Ukrainan sodassa.
Moni noista ohjuksista torjuttiin Patriot-ohjuksilla.
Voi myös kysyä ovatko yliääniohjukset yliarvostettuja, -
etenkin Venäjällä.
Toki sellainen ase Iranin käsissä ei ole positiivista.
Suurlähettiläs Roebuck, miten näet tämän?
Sinä olit operaatio Inherent Resolven apulaispäällikkö.
Sillä oli tärkeä rooli Isiksen kukistamisessa, -
joka yhä pitää yllä pesäkkeitä joita putkahtelee -
epätasapainoisissa maissa, -
myös siellä täällä Irakia sekä isossa osaa Syyriaa.
Sadat raportit kertovat iranilaisten iskuista -
USA:n tukemien joukkojen kimppuun.
Se on rohkaissut Irania, etenkin kun kaikkia iskuja ei enää kosteta.
Tämä on huomioitu alueella.
Vakuuttaisiko linjamuutos tässä Persianlahden maita ja Israelia?
Iran on rohkaistunut toimissaan alueella entistä enemmän.
- Ensi pari seikkaa tuosta.
Ensin yleisesti puhuen Persianlahden maista -
ja siitä miten ne näkevät nämä uhkat.
Ne ovat mielestäni puun ja kuoren välissä.
Ne pyrkivät diplomaattisiin suhteisiin Iranin kanssa -
ja yrittävät ratkaista asiat sillä puolella.
Samalla ne ylläpitävät ja pyrkivät turvata turvatakeet -
USA:n kanssa.
Vaikka ne tekevät samalla strategista liikehtimistä.
Niillä ei itsellä ole suoria keinoja joihinkin uhkiin -
kuten ohjuksiin sekä mahdolliseen Venäjän (Iranille antamaan) tukeen, -
josta juuri puhuitte.
Mitä tulee Isikseen Syyriassa ja Irakissa, -
olemme edistyneet sitä vastaan mahtavasti liittolaistemme kanssa.
Olemme antaneet sille katastrofaalisen iskun.
Toki sillä on jäänteitä eri puolilla Syyriaa ja Irakia.
Ne voivat tehdä pieniä iskuja.
Mutta Isis on menettänyt ison osan komentojärjestelmästään.
USA:n pieni mutta ratkaiseva sotilaallinen läsnäolo -
ja yhteistyö liittolaisten kanssa Syyriassa, -
sekä yhteistyö Irakin terrorismin vastaisten joukkojen kanssa -
saa Isiksen pysymään puolustuskannalla.
Mitä tulee Iranin tekemien iskujen kostamiseen, -
USA:n kanta on vastata näihin iskuihin -
suhteutetulla voimalla.
Niillä pyritään pitämään tietyn asteista pelotetta yllä.
Tämä yhdistetään kommunikointiin iranilaisten kanssa.
Sekä yksityisesti että diplomaattista viestintää käyttäen -
näitä asioita hallinnoitaessa.
Persianlahden maat ja Israel -
eivät ehkä ole tyytyväisiä USA:n reagointiin.
Mutta kaiken kaikkiaan USA:n voiman läsnäolo ja sen käyttö -
yhteistyössä Persianlahden kumppaneiden ja Israelin kanssa -
toimii. Ei aina kovin siististi, -
mutta se vakuuttaa kumppanit USA:n tuesta.
Me tuemme heitä, mikäli todellinen tarve siihen Iranin kanssa tulee.
- Kenraali Kimmitt?
- Suurlähettiläs on oikeassa.
Minä olen huolissani USA:n hallinnon tuesta -
vahvalle läsnäololle alueella.
Voi kuvitella mitä tapahtuu jos Persianlahden kumppanit -
luulevat meidän lähtevän sieltä.
Emmekä haluaisi puolustaa niitä.
Se avaisi Iranille ison mahdollisuuden diplomaattiseen painostamiseen.
Suurlähettiläs Roebuck tuntee Bahrainin erittäin hyvin.
Jos USA:n laivasto lähtee sieltä, voi vain kuvitella mitä siellä sanotaan -
iranilaisten tullessa.
Iranilaiset sanoisivat heitä veljikseen ja amerikkalaiset ovat häipyneet, -
tehdäänpä yhteistyötä. Ja me tiedämme miltä yhteistyö näyttäisi -
Bahrainissa ja muualla.
- Suurlähettiläs Roebuck? - Tuo on totta.
On vaikea kuvitella päivää jolloin USA ei olisi paikalla enää.
Ilman sen merivoimien vahvaa läsnäoloa.
On vaikea nähdä ettei se olisi tekemässä yhteistyötä alueella -
läheisesti liittolaisten kanssa.
Tiedän kumppaniemme olevan huolissaan.
Mutta mielestäni näkemykset ja tunnelmat -
siitä että USA menettäisi mielenkiintonsa alueeseen -
ovat liioiteltuja.
USA tekee mittavaa työtä vakuuttaakseen liittolaisensa -
että se on sitoutunut niiden turvallisuuteen.
Teemme tarvittavan sen eteen.
- Kenraali Kimmitt, laajennetaan tästä vielä lisää.
- Voiko odottaa linjamuutosta -
joka olisi enemmän hallitusvetoinen lähestymistapa?
USA:n Jemen-lähettiläs Tim Lenderking -
yhdessä apulaisulkoministeri Barbara Leafin -
sekä Lähi-idän ja Afrikan erikois- lähettiläs Brett McGurkin kanssa -
kävivät Saudi-Arabiassa löytääkseen ratkaisun Jemenin sotaan.
Sotaa ruokitaan siellä -
Iranin tuomilla ballistisilla ohjuksilla.
Se näyttää harpponeen tällä rintamalla.
Onko sama mahdollista myös alueen muissa osissa?
- Kyllä on. Huoleni liittyy siihen mitä Roebuck sanoi -
USA:n pysymisestä alueella.
Huoleni on villi kortti nimeltä Donald Trump.
Voi kuvitella jos Trump ei toisella presidenttikaudellaan -
laajenna Syyriasta vetäytymisen politiikkaansa -
koskemaan USA:n läsnäoloa koko alueella.
Trump puhui ensimmäisellä kaudella avoimesti halukkuudestaan -
tehdä yhteistyötä joidenkin Persianlahden maiden kanssa.
Villi kortti on mielestäni Trumpin toinen kausi.
McGurk, Lenderking, Leaf ja kumppanit toimivat oikein.
Alueella vallitsi huolestunut näkemys -
USA:n lausumasta huomion kääntämisestä kohti Kiinaa.
Se herätti luonnollisesti reaktioita Lähi-idässä.
Maat luulivat tulevansa hylätyiksi.
Nykyinen hallinto on tehnyt melko hyvää työtä -
luulon kumoamisessa.
En ole nähnyt tällaista kokonais- valtaista hallitustoimintaa aikoihin.
Tämä on oikea tapa tyynnytellä alueen maita.
Se on välttämätöntä liittolaistemme vakuuttamiseksi -
ja Iranin kaltaisten vihollisten pelottamiseksi.
- Suurlähettiläs Roebuck, mikä sinun kantasi on?
Sinä keskustelit ja perustelit ex-presidentti Trumpille -
syyt ylläpitää läsnäoloa Syyriassa.
USA:n joukot tukisivat siellä Syyrian demokraattisia voimia (SDF).
Trump pani tämän lopulta toimeen.
Mikä oli vastoin hänen aikaisempaa ilmoitustaan.
Vaikka häntä pidetään asiassa villinä korttina, -
voiko hänelle puhua järkeä USA:n läsnäolosta alueella?
- Haastava kysymys.
Kokemukseni hänestä ja hänen sisäpiiristä -
ja tärkeistä senaattoreista kuten Lindsey Grahamista -
on se, että he kuuntelivat järkipuhetta.
Se oli joskus sotkuinen prosessi ja siihen liittyi heiluntaa.
Mutta he kumosivat päätöksen vetäytyä Syyriasta.
Senaattori Graham käytti siinä ovelaa diplomatiaa.
Hän puhui yksityisesti asiasta Trumpin kanssa.
Graham vakuutti hänet siitä että se oli oikea teko.
Syyrian tilanne on erityinen -
koska USA:n läsnäolo siellä on pientä.
Noin 900 erikoisjoukkojen yksilöä.
Jos USA joku päivä päättää -
käsitelleensä loppuun Isiksen uhkan ja olotilat ovat turvalliset, -
se ei tapahtuisi täysin tyhjästä vetäistynä.
Olemme tehneet voitavamme ja voimme vetää joukot pois.
Mutta en tue tätä linjaa vielä.
Mutta koska läsnäolomme siellä on suhteellisen pientä, -
se ei olisi iso päätös lopettaa toiminta siellä.
Tilanne on hyvin toinen kuin Afganistanissa tai Irakissa -
vuosia sitten, joissa USA:n sotilaallinen läsnäolo oli valtavaa.
Kaiken kaikkiaan luulen, -
että Trump ja hänen neuvonantajansa ottaisivat huomioon -
alueen liittolaistemme vakuuttamisen -
että heidän turvallisuudesta huolehditaan, teki USA mitä hyvänsä.
- Liittyen kenraali Kimmittin sanomaan, -
jotta Venäjän riippuvuutta Iraniin voisi vähentää, -
pitäisi tehdä työtä Ukrainan sodan pikaiseksi lopettamiseksi.
- Tässä valitettavasti kaikki tällä erää.
Kiitos kenraali Kimmitt, suurlähettiläs Roebuck -
ja herra Oren.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla, shalom.
Suomennos: Markus Nurmesniemi