JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Vuonna 1970 allekirjoitettua ydinsulkusopimusta -
tarkastellaan viiden vuoden välein.
Ennen tuota kokousta kokoontuu valmistelukomitea, -
johon osallistuu sopimuksen allekirjoittajamaat.
USA on korostanut Venäjää, Kiinaa ja Pohjois-Koreaa koskevia huolia -
mutta sillä oli vain haaleita viittauksia Iranista.
Se totesi vain että avoimia kysymyksiä maan ydinohjelmasta ja turvatakuista -
on edelleen.
Koska haluamme vastaukset kysymyksiin -
pohdimme miksi Bidenin hallinto ja Kansainvälinen atomienergiajärjestö -
eli IAEA ovat irtisanoutuneet Iranin ydinaseistautumisen estämisestä.
Tai kääntäen: saisiko uusi sopimus Iranin pidättäytymään ydinohjelmasta?
Aiheesta keskustelemassa tohtori Olli Heinonen, -
IAEA:n entinen apulaisjohtaja -
sekä Stimson Centerin tutkija Washingtonissa.
Kiitos osallistumisesta. - Kiitos kutsusta.
- Reservin prikaatinkenraali Jossi Kuperwasser, -
Jerusalem Centerin PR-suhteiden Lähi-idän asioiden projektijohtaja.
Hän palveli strategisten suhteiden ministeriön johtajana -
sekä IDF:n tiedusteludirektoraatin tutkimus- ja arviointipäällikkönä.
Kiitos osallistumisesta. - Kiitos kutsusta.
- Studiossa TV7:n toimittaja Amir Oren.
Kerrotko miksi Iran ei ole käsiteltävien asioiden keskiössä.
On selvää etteivät suojavakuudet ole estäneet -
Iranin ydinasetavoitteluja.
- Tämä on arvoitus.
Siteeraamasi USA:n ulkoministeriön lausunto -
valmistelevan komitean kokouksen alla -
sekä viittaukset Iraniin -
ovat linjassa kansallisen tiedustelu- johtajan toimiston arvion kanssa.
Sen mukaan Iranilla ei ole ollut tarkkailtavaa toimintaa -
testattavien laitteistojen suhteen.
Ja muuta tämän kaltaista jargoniaa.
Joten sille on kolme mahdollista selitystä.
Yksi on että se on todellista, -
etteivät iranilaiset ole tehneet mitään väärää.
Tämä näkyy tiedustelun ja viranomaisten lausunnoissa -
Bidenin hallinnossa.
Toinen vaihtoehto on että iranilaiset ovat niin nokkelia, -
että he onnistuivat piilottamaan toimintansa -
heitä tarkkailevilta.
Kolmas on valitettavasti se, -
että tiedustelu on politiikan tahraamaa.
Jossi Kuperwasser voi kertoa tästä -
omasta kokemuksestaan, -
yrityksistä sanella tiedustelulle, jota poliitikot joskus tekevät.
He kertovat tiedustelulle mitä odottavat.
He eivät aina onnistu, mutta se vaatii tinkimättömyyttä.
Mutta mistä kyse onkin, se on suuri huolen aihe.
- Kenraali Kuperwasser, -
mitä viimeisen kuukauden aikana on tapahtunut?
Iran on yhtäkkiä täysi arvoitus -
lännen johtajille.
Heillä on kuitenkin kaikki työkalut käytettävissä -
joilla todistaa etteivät iranilaiset toimi hyvin aikein.
- Näyttää siltä että USA on luopunut yrityksistä -
saada Iran sitoutumaan sopimuksiin -
ja pyrkimyksestä tavoitella ydinaseita.
Se on vain luopunut tästä.
Nyt fokus on siinä onko Iran jo aloittanut viimeisen vaiheen -
ydinaseen aseistamisessa.
Kaikki myöntävät sen että Iran on tehnyt kaiken mahdollisen -
fissiilisen materiaalin kokoamisessa.
Sitä riittää ainakin kolmeen ydinkärkeen.
Niihin saa sitä välittömästi, seitsemään kärkeen kolmessa kuukaudessa.
Mutta mitään ei tehdä sille.
Kaikki ovat nostaneet kätensä pystyyn asiassa.
Iranilaiset ovat jatkaneet myös ohjusohjelmansa kehittämistä, -
kuljetusjärjestelmää ydinasetta varten.
He ovat edistyneet siinä.
Mutta kukaan ei tee mitään.
Iran on jopa myöntänyt edistyneensä uraanimetallin tuotannossa.
Sekä muissa aseistamiseen liittyvissä toiminnoissa.
Emme ole jäljittäneet muita toimintoja -
koska ehkä he eivät ole tehneet enempää.
Tai sitten he ovat nokkelampia siinä.
En usko että kyseessä on kolmas vaihtoehto.
Ehkä he ovat toteuttaneet sen niin nokkelasti ettei kukaan tiedä.
He voivat työstää ohjelmaa Iranin ulkopuolella, myös Syyriassa.
He voivat toimia missä haluavat, -
Iranilla on Irakissa paljon alueita kontrollissaan joissa aseistautua -
ennen fissiilisen materiaalin käyttöä.
Puhumme tästä tietämättä vastauksia. IAEA:llakaan ei ole niitä.
Ydinohjelman sotilaalliset ulottuvuudet ovat yhä avoin kysymys.
Aiemmin tyhjäksi tehdyn ydinohjelman elementit lisättiin nykyiseen -
Israelin tuotua julkisuuteen sen arkistot.
Löytyi laitoksia joista ei tiedetty.
Emme vieläkään tiedä mitä tapahtui, paljonko ja millaista uraania oli.
Ja mitä sillä tehtiin. Emme tiedä mitään.
Iran jatkaa faktojen piilottelua kansainväliseltä yhteisöltä.
Silti kukaan ei tee mitään.
USA:n ulkoministeri Blinken sanoi hiljattain, -
ettei Iranin ydinaseistautumisessa nähdä edistymistä.
Joten jos se ei tee mitään, ei USA:kaan tee mitään.
Tämä on nyt esillä ja Iran käyttää sitä hyväksi -
lyhentääkseen ydinaseistamiseen tarvittavaa aikaa.
Se varmistaa että prosessin alkaessa tuo aika on todella lyhyt.
Kysymys siitä onko Iranilla tarpeeksi 90 prosenttiin rikastettua uraania -
vai ei, on naurettava.
Iranilla on tarpeeksi 60 prosenttiin rikastettua.
On typerää ajatella, että toimitaan vasta kun 90 prosentin mitta täyttyy.
Mutta amerikkalaiset ovat luovuttaneet.
He vain toivovat ettei Iran tee enempää mitä se nyt on tehnyt.
Vasta aseistautuminen pakottaisi toimimaan nykyistä enemmän.
- Tämä on saattanut olla väärä toimintatapa kuten totesit.
Se saattaa olla kuitenkin poliittisesti sopivampaa tällä hetkellä.
Tohtori Heinonen, kantasi tähän?
Missä Iran nyt menee saatavien tietojen perusteella?
- He kiipeävät tikkaita ja keräävät yhä enemmän rikastettua uraania.
Kuten kenraali Kuperwasser sanoi -
sillä ei ole väliä onko uraani rikas- tettu 60:een vai 90:een prosenttiin.
Se voidaan muuntaa nykyisillä sentrifugeilla nopeasti asemateriaaliksi
ja se on tärkeä muistaa.
Tämä kehitys on valitettavaa. Iran kiipeää yhä ylemmäs tikkaita.
Kukaan ei käytännössä tee mitään sen estämiseksi.
Emme myös tiedä mitä muuta Iran puuhaa.
Tiedämme sen kehittelevän uusia ohjuksia.
Niissä on paremmat räjähdelastit.
Ne ovat selkeä uhka Lähi-idälle, kenties myös osalle Eurooppaa.
Tästä päästään vuoden 2003 perussitoumukseen.
Väki sanoo että Iran pysäytti Amad-voimalan aseprojektin.
Se vain keskeytti tiettyjä toimintoja -
joita käytettiin materiaalin aseistuksessa.
Toki määrien pienentämistä nähtiin, -
mutta vuosi myöhemmin käynnistyi al Qadir-projekti -
joka oli sama kuin Fordown rikastamossa.
Piirrosten ja IAEA:n löydösten perusteella -
se suunniteltiin korkeasti rikastetun uraanin tuottamiseksi.
Kun tämä paljastui, Fordown paperit muutettiin.
Asia tuli esille, ja se todisti minulle toimintojen keskeytyksestä -
jota sittemmin jatkettiin vähemmän vaarallisilla toiminnoilla -
aseistuksen saralla.
Sitten ohjuskehitys alkoi.
Olemme nähneet mitä kahden vuosikymmenen aikana on tapahtunut.
Sitten itse ydinaseen suunnitteluun.
Emme tiedä miten pitkällä he ovat.
Vuoden 2003 jälkeen aseistamiseen osallistuneet henkilöt -
jatkoivat työtä yliopistoissa ja muissa Iranin instituuteissa.
Osa teki kokeita voimakkailla räjähteillä -
yhteistyössä joidenkin ulkomaiden kanssa.
Nämä kaikki kaipaavat selityksiä.
Kuten (iranilainen ydintiedemies) Abbasi-Davani sanoi, -
edesmennyt ydinfyysikko Fakhrizadeh koordinoi tämän kaiken.
Joten koko kuva odottaa yhä tarkastelua.
IAEA tarvitsee vastauksia ja pääsyä moneen laitokseen.
Ei vain Marivaniin tai muihin tiedettyihin paikkoihin.
Pitää päästä muihin laitoksiin ja niihin pieniin tiloihin, -
joissa aseistukseen liittyvää suunnittelua -
kuten laukaisimia ja tunnistimia kehitetään.
Niistä ja yliopistoista löytyvät vastaukset -
ydinaseen suunnittelusta.
Samoin neutronifysiikasta.
Kysymyksiä on paljon avoimina.
IAEA ei ole edennyt niissä.
Tästä päästään ydinsulkusopimuksen tämän viikon konferenssiin.
Se päättyy tänään. (päättyi ennen ohjelman esitystä)
Sillä on valtava vaikutus sopimuksen varmistusjärjestelmän uskottavuudelle.
Olemme nähneet mitä Pohjois-Koreassa on tapahtunut.
Venäjän puolustusministeri Shoigu tervehti ohikulkevia ohjuksia.
Ne olivat YK:n turvallisuusneuvoston kieltämiä ja pakotteiden alaisia.
Joten koko varmennejärjestelmä on vaarantunut.
- Mohsen Fakhrizadeh oli Iranin ydinohjelman päätiedemies.
Hänet salamurhasi tuntematon ryhmä.
Teheran ilmoitti hänen olleen kenraalimajuri -
Iranin vallankumouskaartissa (IRGC).
Hän oli aktiivinen ydinohjelman sotilastoiminnassa.
Mossad kaappasi aiheesta kansioita Teheranista.
Niissä käsiteltiin yksityiskohtaisesti myös Amad-ohjelmaa.
- Minulla on tavallisen tallaajan kysymys Ollille.
Moni katsoja on varmasti pihalla teknisistä yksityiskohdista -
ja kysyvät itseltään katsottuaan Oppenheimer-elokuvan, -
että onko mahdollista 80 vuotta Alamogordon ydinkokeen, -
Hiroshiman ja Nagasakin jälkeen, -
ettei sivistyneellä maalla tiedemiehineen ja insinööreineen -
olisi pääsyä teknologiaan ja tietotaitoon, -
joka USA:lla oli jo vuonna 1945?
Miten sitä voi edelleen olla niin vaikea saavuttaa?
Olli?
- On vaikeaa saada riittäviä resursseja siihen.
Intia 1970-luvulta on hyvä esimerkki. 1998 se teki asetestejä.
Samoin Pakistan vuonna 1998.
Niillä oli hyvin rajoitetut resurssit ja äärimmäiset olosuhteet.
Heidän presidentti sanoi että heidän pitää syödä ruohoa -
saavuttaakseen tavoitteet. Ja viimeisenä Pohjois-Korea.
Katsokaa Pohjois-Korean viranomaisten julkaisemia videoita.
Sillä on miniatyyrinen ydinase.
Se ei ole mikään vitsi.
Sillä on se.
Kysymys kuuluu miten Iran on edennyt vuodesta 2003 -
melko hienostuneessa asesuunnittelussa, -
jossa venäläiset insinöörit ovat auttaneet.
Missä he menevät nyt?
- Hiroshimassa ja Nagasakissa käytet- tiin ilmasta pudotettavia pommeja, -
ja me puhumme ohjusten ydinkärjistä.
Voiko siihen uskoa ettei Iran kykene vielä siihen, -
jos se päättäisi ryhtyä toimeen?
- Se kykenee siihen aivan kuten Pakistan ja Intiakin.
Molemmat aloittivat pudotettavalla pommilla, -
sitten ne hankkivat ohjusteknologiaa 1990-luvulla.
Pakistan sai sitä Pohjois-Koreasta.
Ne olivat sopivia raketteja ja ohjuksia. Samoin Iran sai niitä sieltä.
- Tästä nouseekin kysymys kenraali Kuperwasserille.
Tarkastellaan Iranin ja Venäjän yhteistyötä.
Venäjän apulaisulkoministeri vieraili hiljattain Teheranissa.
Siellä keskusteltiin JCPOA:sta (Iranin ydinsopimus) -
sekä muista Iranin ydinohjelman sovelluksista.
Myös Iran ja Pohjois-Korea ovat neuvotelleet.
Kuka pystyisi antamaan riittävät vakuudet siitä -
ettei Iran ole jo saanut toiminta- kykyistä laukaisujärjestelmää?
- En usko Venäjän toimittavan Iranille ydinaseita.
Se voi sulkea silmänsä jos omat auttavat Irania ydinteknologiassa.
Se on tarpeen jotta he voivat lyhentää aikaa -
läpimurtokynnykseltä pommin saamiseksi valmiiksi.
Syy siihen miksi Iran ei ole ylittänyt esteitä ja rynnännyt tavoitteeseen -
ei ole teknologinen.
Suurin syy on USA:n ja Israelin osoittama uhka.
Se lyhyt aika, joka joidenkin mielestä on pari vuotta, -
joidenkin taas vuosi, minun mielestä vain pari kuukautta, -
se aika saa Israelin aktivoitumaan sotilaallisesti, -
tai USA:n, ja se aiheuttaa paljon vahinkoa.
Iranin tavoite ei ole saada vain ydinasearsenaalia.
Se haluaa saada ne turvallisesti.
Siksi he ovat varovaisia. Heillä on aikaa, he voivat odottaa.
He ymmärtävät ettei yksi räjähde riitä.
Tarvitaan useita. Lisäksi ne pitää muuntaa toimintakykyisiksi.
Iranilaiset työskentelevät molemmissa päissä lyhentääkseen aikaa -
ollakseen vähemmän aikaa altistuneena uhalle -
joka tulee joko USA:lta, jota en usko heidän pitävän todellisena.
Tai sitten Israelin suunnalta, joka on isompi uhka.
Kaikenlaisia välikohtauksia on vuosien mittaan tapahtunut, -
jotka ovat lykänneet Iranin teknisiä kykyjä.
Tämä on Iranin tilanne.
Meidän pitäisi keskittyä pelotteeseen.
Meidän pitää selventää Iranille että se maksaa raskaasti -
jos se uskaltaa tehdä seuraavan siirron.
He ovat valmiita kuuntelemaan, siksi he ovat varovaisia.
Iran tarvitsee näitä aseita.
Ei vain siksi että se haluaa omistaa ydinaseita.
Se on yksi tarkoituksista. Siten tullaan supervallaksi.
Se haluaa supervallaksi ollakseen hegemonia Lähi-idässä ja muualla.
Nyt siitä on tulossa hegemonia jo ennen ydinasetta, -
koska kaikki tajuavat että ase voi olla sillä jo.
Eikä kukaan ei tee mitään estääkseen sitä.
Siksi Saudi-Arabia tekee sopimuksia Iranin kanssa.
Egypti neuvottelee Iranin kanssa, samoin Irak.
Kaikki ovat valmiita puhumaan heidän kanssa.
He saavat yhä enemmän valtaa maissa jossa ovat -
kuten Irakissa, Libanonissa ja Jemenissä.
Nämä ovat vaarallisia seurauksia.
Näemme sen siitä että Iran on valmis toimintaan -
öljytankkereita vastaan Persianlahdella.
Se sallii Hizbollahin olevan aktiivisempi Israelia vastaan.
Kaikki tämä on sen tulosta että se on lähempänä ydinasetta.
Tämä meillä on nyt vastassa.
- Tohtori Heinonen, -
kuulemme yhä enemmän Lähi-idän maiden ilmoittavan -
pohtivansa omaa ydinohjelmaa.
Saudi-Arabia, Egypti ja Turkki ovat hankkineet Venäjältä palveluksia -
ydinvoiman saralla.
Käykö toiminta yhä hillittömämmäksi Lähi-idässä?
Monet Lähi-idän maat katsovat -
Iranin muuntuvan ydinasemahdiksi -
vääjäämättä.
- Mailla on todellisia turvallisuushuolia ja ymmärrän sen.
Tämä kehitys ei ole niiden eduksi.
Vaikka ne parantaisivat suhteita Iraniin, -
uhka pysyy ennallaan.
Niillä on uskonnollisia ja poliittisia erimielisyyksiä.
Heti kun yhdellä maalla on ydinaseita, siitä ollaan huolissaan -
oman turvallisuuden suhteen.
Ymmärrän hyvin miksi saudit ovat halunneet jo 10 vuotta -
sitä samaa mitä iranilaisilla on.
Saudi-Arabia haluaa olla korkealla arvoasteikolla mikäli asiat huononevat.
Toisille maille se on resurssien takia vaikeampaa.
Saudi-Arabia on kenties ykkösenä sillä saralla.
Sillä on paljon hävittävänä mikäli yhteenotto tapahtuisi.
Sen ja Iranin välillä on paljon uskonnollisia kiistoja.
- Herra Oren?
- Ilmapiiri studiossa ja asiantuntijoidemme keskuudessa -
kertoo luopumisesta.
Se koskee tilannetta jossa jo olemme.
Tavoitteena on rajata Iranin pyrkimyksiä -
ja yrittää välttää takapakkia saavutettujen asioiden kanssa, -
koska se ei ole realistista.
Jos Iran on tarpeeksi varovainen se välttää ydinkynnyksen ylittämistä.
Kuinka lähellä se on, miten pitkään se veisi?
Kyse on arvioinneista.
Silloin se pysyy turvassa ja voi neuvotella asemastaan -
hyötyjä ajatellen -
kuten pakotteiden helpottamista.
Sen lisäksi mitä olemme kuulleet -
fissiilisestä materiaalista ja aseistamisesta, -
sekä tieteellisen henkilöstön tietotaidosta, -
meidän pitäisi olla huolissaan kahdesta muustakin asiasta.
Yksi on doktriini, joka olisi epävirallinen.
IRGC tai ajatollahin lähipiiri ei julkaise sitä.
Se menisi tutkimuskeskuksille ja epävirallisille elimille.
Toinen on johtamissodankäynti.
Nämä kaksi elementtiä täydentävät laitteiston.
- Ohjelmamme on lopuillaan.
Loppuarviot vielä jokaiselta.
Mahdollisesti myös suosituksia lännen johtajille.
Näyttää siltä että toiminnallinen johtajuus puuttuu Iranin suhteen.
Kenraali Kuperwasser?
- Minusta meidän pitäisi omaksua -
selkeämpi linja Iranin projektia kohtaan.
USA:n johtaman vapaan maailman pitäisi ottaa linja -
jolla paineistetaan Iran perääntymään.
Emme saa jättää Irania nykyiseen asemaansa.
Sen pitäisi vetäytyä, muttei JCPOA:n kaltaisella sopimuksella.
Se takaa Iranille kyvyn tuottaa 100 pommia kahdeksassa vuodessa.
Se ei ole ratkaisu.
Iran pitäisi saada perääntymään ydinmahtiuden kynnykseltä.
Se on tärkein asia.
- Tohtori Heinonen?
- Nyt ei ole aika luovuttaa.
Asiat vain pahenevat tästä eteenpäin.
En näe muuta vaihtoehtoa kuin puskea Iran takaisin -
tavalliseksi ydinsulkusopimusta noudattavaksi jäseneksi, -
joka sitoutuu turvavarmenteisiin.
Se vaatii paljon työtä, myönnetään.
Mutta tämä on viimeinen tilaisuus. Nyt ei pidä kärsivällisesti odotella.
On aika ryhtyä kärsivälliseen toimintaan joka lopettaa tämän.
Muuten meillä on hyvin erilainen Lähi-itä käsissämme.
Muodostetaan tästä samalla kuva Kaakkois-Aasialle tai Itä-Aasialle, -
kun siellä huolestutaan Pohjois-Korean ja Kiinan edistymisestä.
- Herra Oren?
- Katson vuosien 2017-18 ja nykyhetken välistä aikaa.
On selvää, ainakin joillekin, -
että Trump-Pompeon maksimaalisen paineen kampanja epäonnistui.
Mutta vastakkainen toiminta ei myöskään menestynyt.
Bidenin diplomatian linja -
ei onnistunut saavuttamaan tavoitteitaan.
Nyt pelätään että uuden linjan omaksumisen sijaan -
sama ongelma määritellään vain uusiksi, -
jotta voitaisiin todeta että jotain on saavutettu.
- Olen eri mieltä Trumpin ja Pompeon kampanjasta.
Sitä ei viety loppuun saakka.
Se oli voimassa yhden kauden ajan ja toista odotettiin.
Luvut osoittivat että se paineisti iranilaisia tiettyihin asioihin.
He ryhtyivät odottamaan kauden ohimenoa.
On myös ilmeistä että Iran vapautui pakotteista Bidenin aikana.
Iran vilkastutti mm. pakotteiden alaista öljynvientiä -
koska kontrollointia ei ole.
Tämä on minun mielipiteeni, mutta jätetään se siihen.
Tässä kaikki tältä erää. Kiitos kenraali Kuperwasser, tohtori Heinonen -
sekä herra Oren.
Kiitos myös katsojille. Nähdään ensi kerralla, shalom.
Suomennos: Markus Nurmesniemi
Lisää TV7:n tuotantoa osoitteissa: -
tv7.fi ja tv7israelnews.com