JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Israel oli lähellä hävitystä syntymänsä jälkeen -
kun arabinaapurit hyökkäsivät sen kimppuun.
Ainoastaan Välimereen rajoittuva suunta oli uhasta vapaa.
Nyt se on voimakas valtio alueella, -
mutta se kamppailee yhä monella rintamalla -
ja joutuu hajauttamaan arvokkaat resurssinsa.
Tämä maksoi hintaa vuoden 1973 Jom Kippur -sodassa.
Egypti ja Syyria hyökkäsivät samanaikaisesti Israelia vastaan.
Se oli vaikea tapa sotia Israelille.
Rauha Egyptin ja Jordanian kanssa esti skenarion toistumisen.
Nyt monen rintaman sodan uhka väijyy taas. Iran, Hizbollah, Hamas -
ja muut aseryhmät hyökkäävät eri suunnista.
Jotta puolustusvoimat (IDF) olisi varautunut tähän -
se piti hiljattain Vakaa käsi -sotaharjoituksen.
Onko Israel valmis uhkaan?
Aiheesta keskustelemassa reservin kenraalimajuri Gershon Ha-Cohen, .
IDF:n jalkaväen komentaja. Tervetuloa.
- Mukava olla mukana.
- Reservin kenraalimajuri Jair Golan, -
IDF:n yleisesikunnan apulaiskomentaja.
- Ilo olla mukana.
- Studiossa TV7:n toimittaja, -
Jerusalemin vartijat ja Suurvallat pelissä -isäntä Amir Oren.
Kerrotko meille tästä Israelia kohtaavasta haasteesta -
keski- tai pitkän aikavälin näkymillä.
- Länsirannan tilanne eskaloitui alkuviikosta.
Siellä oli useita hyökkäyksiä ja vastahyökkäyksiä -
palestiinalaisten ja IDF:n välillä.
Rajapoliisin erikoisjoukot -
ja ISA (Shabak/Shin Bet) eli keskus- tiedustelupalvelu ovat myös siellä.
Nyt Israelissa pelätään -
että jos yhdellä rintamalla leimahtaa, -
niin muut rintamat seuraavat perässä.
Etenkin jos Iran johtaa niitä.
Olemme onnekkaita saatuamme kaksi kenraalia tänne vieraiksi.
Heillä on paljon kokemusta kaikilta näiltä rintamilta, -
jotka voivat sisältyä mahdolliseen sotaan.
Itse Irania lukuun ottamatta.
Mutta sen välikädet ovat taistelleet Israelin kanssa -
jo vuosikausia.
Kenraali Golan on ollut myös kodinturvajoukkojen komentajana.
Ongelma joka Israelia voi kohdata -
ei kohdistu vain hyökkäys- vaan myös puolustuspuoleen.
Israelin väestöllä ja yhteiskunnalla -
on tärkeä osa yhtälössä.
Yksi tulokulma aiheeseemme voisi olla -
kysymys kykeneekö Israel ennalta- ehkäistä iskut useammalla rintamalla.
Se on tehnyt niin aiemmin, -
kun Egyptin suunta oli tärkein rintama vuoden 1967 sodassa.
Israel oli silloin puolustuskannalla Jordanian ja Syyrian suhteen.
Mitä tapahtuisi nyt jos kaikki ryhmittyisivät Israelia vastaan?
- Totta. Iran käy erillisiä neuvotteluja useiden eri ryhmittymien, -
myös EU:n ja USA:n terroristiryhmiksi luokittelemien järjestöjen kanssa.
Tarkoituksena on järjestää usean rintaman sota Israelia vastaan.
Pyrimme eritellä tämän kysymyksen vielä perusteellisesti.
Aloitetaan sinusta kenraali Golan.
Onko Israel valmis usean rintaman sotaan?
- Valmius on tärkein asia, -
ja ensiksi kysyisin mikä sodan tarkoitus olisi.
Mitä me olemme halukkaita saavuttamaan?
Onko sota Israelin johtama tai aloittama?
Vai aloittavatko vihollisemme?
Sota on erittäin negatiivinen kriisi.
Samalla se on mahdollisuus.
Se on mahdollisuus muuttaa strategista tilannetta.
Joten meidän pitää kysyä mikä tulevan sodan tarkoitus on.
Mitä voitaisiin saavuttaa kamppailemalla -
samanaikaisesti Hizbollahin kanssa Libanonissa, -
Iranin välikäsien kanssa Syyriassa, -
ja suoraan Iranin kanssa ohjuksin ja ilmaiskuin.
Sekä palestiinalaisten kanssa Gazassa, Juudeassa ja Samariassa.
Tämä on tärkein kysymys: mitä me haluamme saavuttaa?
Sanoisin näin: -
Meidän pitäisi iskeä Hizbollahia niin lujaa kuin mahdollista.
Myös maahyökkäyksen voimin.
Pitäisi edetä vähintään Zahrani-joelle saakka, -
jotta pääosa Hizbollahin maajoukoista saataisiin tuhotuksi.
Sekä pääosa sen raketeista ja ohjuksista.
Muitakin ongelmia on.
Mikä olisi suoran taistelun tarkoitus Iranin kanssa jos se tapahtuisi?
Mitä me haluamme saavuttaa palestiinalaisten suhteen?
Taas yksi kierros vihollisuuksia palestiinalaisten kanssa.
Olemmeko halukkaita miehittämään Gaza?
Ja perustaa israelilainen hallinto sinne, jo kolmatta kertaa?
Vai haluammeko jotain muuta?
Siksi sanoisin että kyse ei ole niinkään sotilaallisista kyvyistä, -
vaikka ne tärkeät ovatkin.
Mutta meidän pitää pohtia sotaa kansallisista tavoitteista lähtien.
- Kenraali Ha-Cohen?
- Olen samaa mieltä Jair Golanin kanssa.
Lisäksi voin kertoa, -
ettei ole salaisuus että tämä oli -
viimeisen ison harjoituksen skenariona.
Osallistuin sen toteuttamiseen viime viikkoina.
Pääministeri totesi julkisesti että meitä kohtaavat nämä uhat.
Ilmassa on paljon huolestuneisuutta.
Se ei koske vain sotilaallisia kykyjä, -
vaan olosuhteita kokonaisuudessaan.
Ne tekevät haasteista ainutlaatuiset.
Ne eroavat aikaisemmista kokemuksista -
joita Israel koki 1967 ja 1973.
Niitä pidettiin pohjoisen ja etelän vihollisten yhtäaikaisina sotina.
Tässä on kyse paljon enemmästä.
Nyt on eri näyttämö ja eri tarina.
Kyse ei ole ainoastaan samanaikaisesta sodasta -
usealla eri rintamalla.
Siitä tulee koko alueen kattava sota.
Iran ohjaa kaikkia joukkoja siinä.
Siinä on kyse eräänlaisesta liittoumasta.
Sitä voi verrata Ukrainan tapahtumiin.
Presidentti Putin ei oikeastaan taistele vain Ukrainaa vastaan.
Hän taistelee Ukrainan maaperällä -
myös Natoa ja USA:ta vastaan.
Mukana on myös muita voimia.
Sama voisi tapahtua täällä.
Kyse ei ole vain Iranin johtamasta koalitiosta.
Jos kysymme kuinka voisimme lopettaa tuon uhkan, -
kyse ei ole samanlaisesta uhkasta kuin vuonna 1973, -
joka päättyi USA:n hegemonian tuella. Kissinger lopetti sen -
Israelin intresseille melko edullistesti.
Kuka nykypäivän tilanteessa olisi Kissingerin tilalla?
He olisivat kiinalaiset.
- Kissinger on yhä elossa, pyydetään häneltä neuvoja.
- Ei hän eikä USA ole enää siinä asemassa.
- Toki, toki.
- Joten tässä skenariossa Israelin sota -
voi päätyä umpikujaan ilman loppua.
Aivan kuten Irakin ja Iranin sota, joka kesti kahdeksan vuotta.
Emme pysty edes kuvitella tätä tarinaa.
- Näännytyssota ei ole Israelin oppikirjoissa.
Mutta siihenkin pitää varautua.
Nostan kolme seikkaa tuosta mitä juuri kuulimme.
Ensimmäinen on israelilainen sinnikkyys.
Kestääkö kansa kuten se kesti vuosien 1973 ja 1967 sodissa, -
sekä muissa sodissa ennen niitä?
Toinen pointti on se minkä kenraali Golan mainitsi.
Kenraali Clausewitz mainitsi tämän kirjassaan ja teorioissaan: -
Onko sota politiikan teon työkalu -
globaalisissa strategioissa ja toiminnoissa.
Onko Israelin johdolla selkeä ymmärrys tavoitteista?
Kolmas pointti: onko Israel halukas -
asettamaan tarpeeksi painetta vihollisilleen -
saavuttaakseen ratkaisevan voiton, jos sitä voitoksi voi kutsua.
- Kaikki tämä kiteytyy isoon kysymykseen: -
Onko sota vältettävissä?
Kenraali Golan viittasi siihen kun hän kysyi sodan tavoitteista.
Mikä sodan tarkoitus on?
Onko Israelilla parempi asema sodan päättyessä, mikäli se päättyy?
Mikä on tilanne tappioiden laskemisen -
ja infrastruktuurille koituneen vahingon arvioimisen jälkeen.
Yksi ongelmista on, -
josta kenraali Ha-Cohen on puolustusopistossa puhunut, -
samoin kenraali Golan joka kirjoitti sotilasasioista ja tietää asiasta, -
että alun perin Israelin puolustusoppi perustui kolminaisuuteen -
joka koostuu havaitsemisesta, pelotteesta ja päätöksenteosta.
Varhainen varoitus jonka turvin mobilisoida reservit, -
jotka kantavat päävastuun joko arabien hyökkäyksestä -
tai Israelin vastahyökkäyksestä.
Sitten pyritään antaa pelotetta vastapuolelle.
Jos ei, ryhdytään ratkaisevaan kampanjaan.
Mitä olemme nyt kuulleet, -
varhaista varoitusta ei ole luvassa.
Me toimimme jo ikään kuin se olisi jo annettu.
Pelote puuttuu.
Iran voi päättää että sen intresseissä on mobilisoida kaikki välikädet.
Ja mitä päätöksentekoon tulee, -
mitä voi päättää jos Teherania tai Beirutia ei aiota miehittää.
Gazaan ei haluta muuta kuin hyvin rajoitetuksi ajaksi.
Mutta Israelin kansa saattaa olla luultua sinnikkäämpi.
Ensinnäkin, yllätysmomenttia ei enää ole.
Vuonna 1991 Irakin ohjukset iskivät Israeliin.
Sen jälkeen niitä on ammuttu Gazasta ja Libanonista.
Vuonna 2014 niitä lensi myös Tel Aviviin.
Sitten on Rautakupoli-ilmatorjunta- järjestelmä ja muut kyvyt, -
jotka Israelin ilmapuolustuksella on.
Oikea kysymys on pystyykö Israel lopettaa sodan nopeasti?
Jos ei, -
sillä on taloudellisia ja yhteiskunnallisia seurauksia.
Aletaan kysellä mihin Israel on menossa ja tarvitaanko sotaa.
Voiko kansan johtajistoon luottaa?
Vai onko sillä salattuja aikeita?
- Kenraali Golan korosti tätä asiaa alussa.
Hän kysyi kuka aloittaa sodan?
Tekeekö Israel sen vai sen viholliset?
Kysyn kenraali Golanilta asiasta, jonka myös Ha-Cohen mainitsi lyhyesti.
Jos tarkastelemme Venäjän ja Ukrainan sotaa, -
näemme Naton johtavan sitä taustalta käsin.
Tämä on tietenkin lausunto jota kenraalit eivät halua kuulla.
Tarkastellaan skenariota, -
jossa Israelin pitäisi taistella usealla rintamalla.
Ei vain Syyrian, Libanonin, Iranin ja palestiinalaisten suunnalla, -
vaan myös Irakin ja Kansan mobili- sointiyksiköiden (PMF) suunnalla.
Jemenin huthit tavoittelevat kykyjä joilla yltää etelä-Israeliin.
Seisooko USA yhä Israelin rinnalla -
tässä skenariossa?
Entä antaako Venäjä Iranille apua tässä -
kuten Iran antaa sille Ukrainan sodassa?
- Sanoisin että Venäjä on nyt vähemmän relevantti -
Ukrainan sodan takia.
En näe vahvaa liittoumaa Iranin ja Venäjän välillä -
Lähi-idän konfliktin suhteen.
Laitetaan Venäjä nyt syrjään.
Israelille tärkeintä on liittouma USA:n kanssa.
Mitä me saavuttaisimme tulitaistelussa Iranin kanssa?
Emme mitään. Se olisi kuin näännytyssota.
Se olisi huono sota Israelin kannalta.
Siksi me tarvitsemme USA:ta.
Liittouma USA:n kanssa on tänä päivänä enemmän kuin koskaan -
erittäin tärkeä Israelin turvallisuudelle ja tulevaisuudelle.
Eikä kyse ole vain tästä.
Jos katsotaan minkä tahansa konfliktin lopputulosta, -
mikä tahansa väkivaltainen konflikti Lähi-idässä, -
ja niiden jälkeisiä päiviä, niin me tarvitsemme amerikkalaisia.
Jos haluamme saavuttaa jotain kansainvälisesti -
joka olisi yhteneväistä Israelin eduille, me tarvitsemme USA:ta.
Israelin poliittisen johdon toiminta on tänään lähes vastuutonta -
mitä suhteisiin USA:n kanssa tulee.
Se on jälleen yksi syy miksi hallituksemme pitäisi vaihtua.
- Turvallisuussuhteemme pysyvät raudanlujina.
Niihinkin tulisi keskittyä.
- Ei epäilystäkään, mutta pitää muistaa -
tulevaisuutta ajatellen, -
että poliittisilla ja sotilaallisilla suhteilla on vahvat yhteydet.
Niitä ei voi erottaa toisistaan, ne ovat tiiviisti sidoksissa.
- Olen samaa mieltä.
Keskustelin alueella toimivan amerikkalaiskenraalin kanssa.
Hänen näkemys oli että USA seisoo Israelin rinnalla -
monen rintaman sodassa.
USA:n kansallisen turvallisuus- neuvoston korkea jäsen -
totesi saman.
Hänen näkemyksensä on yksi monista joita neuvostossa esiintyy.
Hän näkee että sota on väistämätön.
Kysyn kenraali Ha-Cohenilta -
ja haastan yhden kenraali Golanin esittämän pointin.
Kenraali Golan johti de-konlikti- mekanismin rakentamista -
venäläisten kanssa Syyriassa.
Ha-Cohen, näetkö venäläisten pysyvän sivussa -
vaikka venäläiset käyttävät Latakian lentotukikohtaa -
Syyriassa, ja toimittavat rahteja sinne?
Tätä on tapahtunut vasta hetken aikaa -
eikä sitä voinut aiemmin edes kuvitella.
- Venäläiset ovat läsnä areenallamme.
Vaikka he ovat tiukasti kiinni Ukrainan sodassa, -
se on silti yhä supervalta.
Se on supervalta vaikka se ei kykene -
USA:n kaltaiseen trendien suunnitteluun.
Venäjä tekee sitä mitä se oppi vuosien varrella Bysantista.
Se oppi sen että se voi kumota positiiviset suuntaukset.
Se voi edetä kiistettävyyden voimalla, -
estää kaikki yritykset -
saada hyvä lopetus sodalle.
Jos Venäjä esimerkiksi päättäisi lopettaa -
de-konfliktimekanismin, -
jonka Jair Golan tuntee erittäin hyvin, -
kaikki Venäjän ja Israelin välinen koordinointi -
Israelin iskuissa Syyrian maaperälle, -
jos tämä yhteys suljettaisiin, se olisi ongelma.
Etenkin sodan sattuessa.
Esitit alussa kysymyksen -
kykenisikö Israel ennaltaehkäistä hyökkäyksen.
Minun tilannearviointini mukaan -
tämän hetkisissä olosuhteissa Israelilla ei ole -
oikeutta, legitimiteettiä siihen.
Tarvitsemme siihen USA:n tuen.
Se ei näytä vihreää valoa sille.
Ei edes Hizbollahia vastaan.
USA:lla voisi olla intressinä eliminoida Hizbollah -
mutta se ei hyväksy sitä Israelin tekemänä yllätyksenä.
Näissä olosuhteissa tilanne on joko tai.
Jos Israel päättäisi aloittaa sodan Irania ja Hizbollahia vastaan, -
olisimme pahassa, avoimessa tilanteessa.
Mutta jos taivas putoaakin yhtäkkiä niskaamme -
ja usean rintaman sota puhkeaa, -
sitten teemme kaikkemme kaikella oikeutuksella.
Nyt olemme toisessa tilanteessa.
Kysymys USA:n tuesta on tässä toinen.
- Kysyn kenraaleiltamme.
Olemme puhuneet vanhasta kineettisen sodankäynnin -
perinteestä.
Mitä tapahtui kyber- ja elektronisen sodankäynnin koko kirjolle?
Mihin nämä ulottuvuudet unohtuivat?
- Mielestäni ylikorostamme näitä sodan uusia ulottuvuuksia.
Katsokaa Venäjän kokemuksia Ukrainassa.
Se yritti neutralisoida Ukrainan kyberhyökkäyksellä.
Se tehosi parin päivän ajan, mutta ei sen enempää.
Tarkastellaan psykologista sodankäyntiä.
Sekään ei ollut niin tehokasta kuin ajattelemme.
Sota on loppujen lopuksi likaista touhua.
Veristä ja julmaa.
Näin on ollut jo aikojen alusta.
Se on sodan luonne.
Meidän pitää ajatella uusiksi -
sodan ehdot.
Mitä olemme valmiit maksamaan, -
oli sodan luonne millainen hyvänsä.
Kyber-, psykologinen-, erikois- operaatiot, elektroninen sodankäynti, -
kaikki nämä uudet ulottuvuudet ovat oleellisia.
Ne ovat tärkeitä, pitää olla valmis.
Pitää osata hyökätä tai puolustaa näiden ulottuvuuksien kanssa.
Mutta loppujen lopuksi sota käydään maataisteluilla.
Taistelu käydään verisessä konfliktissa.
Meidän tulee olla valmiit maaoperaatioihin.
Venäläiset ovat laiminlyöneet tätä sodankäynnin muotoa.
Siksi sen tulokset ovat köyhiä Ukrainan sodassa.
- Kenraali Ha-Cohen, kysyisin S-400 -ohjusjärjestelmästä.
Sitä ei ole vielä käytetty (Syyriassa).
Maalasit juuri melko synkän kuvan kuinka Venäjä voisi peruuttaa -
de-konfliktimekanismin Syyriassa. Se käynnistettiin vuonna 2014, -
kenraali Golanin Moskovan vierailun jälkeen.
Sama skenario oli olemassa jo Egyptin kanssa -
kun Neuvostoliitto esti Israelin ilmaherruuden Egyptin suhteen.
Voiko tällainen tilanne kehittyä jälleen, -
mikäli Israel avustaisi asemateriaalilla Ukrainaa?
- Kyllä. Ilmaherruuden kiistettävyys -
on koko ajan läsnä passiivisen uhan kautta.
Vaikka se ei ole aktiivinen se on valmis toimimaan -
ilmatorjunta-ohjuksillaan.
Vaikka ne ovat passiivisesti sijoitettu, tämä on uhka joka pitää huomioida.
Se vaikuttaa toimintatapaan.
Lisäksi korostan, -
että tulevan sodan kaikki näkökohdat pitää pohtia uusiksi, -
koska se on koko alueen sota.
Kiinalla on siihen iso vaikutus.
Kiina ohjailee Iranin taloussuhteita tänä päivänä.
Sillä on yhä enemmän intressejä Lähi-idässä, -
joten se on yhä enemmän mukana alueella.
Siksi kaikki pitää pohtia uusiksi, -
mutta myös käsitteistöt pitää laittaa uusiksi.
Tarvitaan uudet käsitteistöt tuon sodan skenarioista.
- Yhdellä lauseella: etenemmekö kohti usean rintaman sotaa?
Kenraali Golan?
- Asiaa pitää ottaa pohdintoihin.
Se on pätevä skenario.
Ennen kaikkea sellaista sotaa pitää välttää.
Se on monimutkainen ja kallis.
Olisi ongelmallista taistella pelkästään väkivaltaa käyttämällä.
Nykyään sodankäynnillä on uusia ulottuvuuksia, -
joten poliittisten ja sotilaallisten päättäjien tulee miettiä uusiksi -
mitkä ovat tavoitteet ja mitä mahdollisia skenarioita on.
Miten käyttää näitä uusia työkaluja.
Joten paljon työtä on tehtävänä.
Onnistuaksemme siinä me tarvitsemme hyvän -
visionäärisen sotilasjohdon ja poliittista vakautta.
- Valitettavasti aikamme on lopussa.
Palaamme aiheeseen tulevaisuudessa.
Kiitos kenraalit Golan ja Ha-Cohen -
sekä herra Oren osallistumisesta.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla, shalom.
Suomennos: Markus Nurmesniemi