Tervetuloa Jerusalem Studioon!
Olen Miri Eisin ja sijaistan Jonathan Hesseniä.
Israel viettää näinä päivinä surujuhlaa, joka kääntyy auringon laskiessa iloksi:
Kaatuneiden muistojuhla ja itsenäisyyspäivä.
75-vuotias Israel on saavuttanut kypsän iän, -
ja onkin aika arvioida Israelin todellista ja suhteellista asemaa -
menneestä tulevaan.
Mitkä ovat Israelin sotilaallisen ja turvallisuustilanteen -
vahvuudet ja heikkoudet?
Mitä riskejä ja haasteita se kohtaa -
rajojensa tuntumassa, kaukana rajoiltaan ja rajojensa sisällä?
Aiheesta keskustelevat -
eläköitynyt eversti tr. Eran Lerman, TV7 Lähi-idän ohjelmien juontaja -
ja panelisti, JISS:n varapuheenjohtaja -
sekä Jerusalem Strategic Tribune-lehden päätomittaja.
Tervetuloa myös reservin prikaatinkenraali Doron Gavish, -
Israelin ilmavoimien entinen ilmapuolustuskomentaja.
Tervetuloa myös tuttuun tapaan TV7 toimittaja herra Amir Oren.
Herra Oren, kertokaa, minne Israel on matkalla 75 vuoden jälkeen?
Kukaan tämän pöydän ääressä olevista ei ole ollut olemassa, -
kun Israelin valtio syntyi. Sinä olet tietysti nuorin meistä.
Tiedämme hyvin, -
että jopa Jerusalemin kaupungin tapahtumat 75 vuotta sitten -
olivat todella riskialttiita.
Israel oli suuressa vaarassa ja sen olemassaolo oli uhattuna.
Sellaisen alun jälkeen -
Israel on kasvanut alueelliseksi suurvallaksi.
Tällä hetkellä Israelin olemassaolo ei ole uhattuna.
Tilanne voinee muuttua myöhemmin, mikäli Iran saa ydinaseen.
Tai jos joku toinen ydinasevaltio hyökkää Israeliin.
Tällä hetkellä ei ole todellista riskiä hyökkäykselle Israeliin.
Yleistilanne on melko hyvä.
Joskus poliittiset ja sotilaalliset johtajat sanovat, -
että turvallisuustilanne on erittäin epävarma.
Viime vuosina emme ole koskaan kohdanneet yhtä paljon uhkia -
niin monella eri rintamalla.
Jos katsotaan historiassa taaksepäin,-
vaikeita aikoja elettiin 1950-luvulla, vuosina -67 ja 73 -
sekä myös muina aikoina.
Nyt kun päätämme kaatuneiden muistojuhlan viettämisen iltaan, -
ja alamme juhlia itsenäisyyspäivää, meillä on syytä rentoutua ja iloita.
En aio ihan vielä rentoutua.
Kuljetan meitä 75 vuoden matkalle.
Amir mainitsi selkeitä asioita.
Olemme Israelin valtio eikä maan olemassaolo ole uhattuna.
Eran, aloitetaan tästä ja katsotaan tätä 75 vuoden matkaa.
Onko olemassaolomme uhattuna? Elämmekö 75 vuoden ihmettä?
Pitäisikö aloittaa siitä ennen kuin alamme käsitellä ongelmia?
Ihme on tapahtunut.
Jokainen päätelköön itse onko se ihme jumalallinen vai inhimillinen.
Komppaan sitä, mitä Amir sanoi.
Äitini toimi kansallisen juutalaisen instituutin radiosähköttäjänä -
täällä Jerusalemissa.
Hän vastaanotti morse-koodilla itsenäisyysjulistuksen tekstin -
juuri, kun julistus oltiin tekemässä Tel Avivissa.
Kysyin häneltä, oliko hän innoissaan.
Hän vastasi, etteivät he tienneet selviäisivätkö he 2 viikkoa.
Hänen parhaat ystävä-kollegansa Gush Etzionista oli juuri murhattu.
Isäni oli juutalaiskorttelissa. He eivät olleet naimisissa tuolloin.
Isäni oli piirityksen alla, joka kesti muutaman viikon.
Tilanne oli erittäin vaarallinen.
Silloin täällä oli n. 650 000 juutalaista, -
joista enemmistö Holokaustin eloonjääneitä. Katsokaa meitä nyt!
Israelilla on nykyään yksi maailman vahvimmista armeijoista.
Monien listauksien mukaan Israel on 10. kärkimaan joukossa.
Katsoin juuri meidän taloustilannettamme.
Tiedämme kaikki Wikipedian, sieltä saa hyödyllistä tietoa.
Me kaikki käytämme sitä.
Ohjeistan opiskelijoita olemaan käyttämättä sitä.
Kaikki kuitenkin käytämme sitä yksinkertaistaaksemme asioita.
BKT mittarilla asukasta kohden -
olemme edellä enemmistöä Euroo- pan maita ja paljon edellä Japania, -
Iso-Britanniaa, Ranskaa tai jopa Saksaa.
Se voi johtua shekelin vahvuudesta.
Tai juutalaisista ihmisistä.
Maassa on myös kaksi väestöryhmää, jotka eivät -
kasvata bruttokansantuotetta.
Ihme on siis todellinen.
Juutalaisten lukumäärä maassa on yli kymmenkertaistunut 75 vuodessa.
Meistä on tulossa juutalaisten enemmistö maailmassa.
Olemme varmaan jo ohittaneetkin sen.
Amerikassa arvioidaan juutalaisten määrän olevan joko 6 tai 7 miljoonaa.
Väestön lisääntyminen on korkeaa jopa sekulaarien keskuudessa.
Se taitaa olla OECD-maiden korkein.
Ottaen huomioon kaikki ongelmamme -
olemme silti maailman 5. onnellisin maa.
Myös eliniän odote on korkea.
Ihmeitä on siis joka puolella.
Nyt täytämme 75 vuotta. Puhuitte taloudellisesta -
ja sosiaalisesta vahvuudesta.
Doron, puhutaan hetki sotilaallisesta vahvuudesta.
Meillä on takana 75 vuotta turvallisuushaasteita.
Arvioidaan 75 vuoden historiaamme ja tulevaisuutta tästä eteenpäin.
Olemmeko nyt niin vahvoja, että selviämme kaikesta?
Pitäisikö meidän olla huolissamme?
Olemme joskus pitäneet itseämme vahvoina, mutta emme olleetkaan.
Pitäisikö meidän olla huolissaan vai itsevarmoja vahvuudestamme?
Se on hyvä kysymys. Ennen kaikkea meidän tulee olla nöyriä.
Meidän täytyy oppia menneisyydestä.
Olet oikeassa, että aiemmin luulimme olevamme vahoja, -
mutta kohtasimmekin odottamattomia haasteita.
Voisimme kuitenkin myös sanoa, että Israel on vahva -
sotilaallisesta näkökulmasta kuten Amir mainitsi.
Meillä on vahva armeija, jalkaväki, kalusto ja tiedustelu -
sekä kyberturvallisuus.
Siinä mielessä Israel on siis erittäin vahva.
Olemme siirtyneet vihollisista Egyptin ja Jordanian kanssa -
rauhansopimuksiin -
ja valtioista riippumattomiin tahoihin -
ja ehkä kauemmaksikin esimerkiksi Iraniin. Puhutaan tästä.
Kun katsomme haasteita ja trendejä, -
ymmärrämme, että suurin ongelma Lähi-idässä on Iran.
Suurin uhkakuva nousee Iranista.
On mielenkiintoista, että Iranista puhuttaessa, puhutaan ydinaseesta.
Kuitenkin viimeisten 10 vuoden aika- na kyse ei ole vain joukkotuhoaseista.
Iran nimittäin hyökkää Israeliin etujoukkojensa kautta päivittäin -
Libanonista ja Syyriasta.
Iran yrittää tunkeutua Syyriaan ja näemme sen läsnäolon lisääntyvän.
Tämän kanssa joudumme taistelemaan.
Kokonaisuudessaan haasteet ovat suurempia kuin aiemmin.
Ohjuksia ja raketteja ammutaan ja Iranin resurssit lisääntyvät.
Te olitte ilmapuolustuksen johdossa.
Israel teki loistavaa työtä torjuakseen raketti-iskut -
kehittämillään hienoilla järjestelmillä.
Olet oikeassa, mutta haluaisin puhua haasteista.
Olkaa hyvä.
Tänä päivänä terrorismia tulee Gazan kaistalta, missä Hamas vaikuttaa.
Hamas on viime aikoina jopa yrittänyt iskeä Israeliin -
Libanonista ja Syyriasta. Tämä on uutta.
Terrorismia on siellä paljon.
Hizbollah on tietysti myös sotilaallinen terrorijärjestö.
Sen armeija on suurempi kuin jopa joidenkin Euroopan valtioiden.
Ympärillämme on paljon vahvoja terrorijärjestöjä.
Se on yksi suuri haaste.
Myös aiemmin mainittu Iranin joukkotuhoase on haaste.
Emme voi antaa vihollistemme saada joukkotuhoasetta.
On ihmeellistä, että vain 3 vuotta toisen maailman sodan jälkeen -
Israelin valtio syntyi.
Laitetaan asioita perspektiiviin eikä unohdeta sitä aikaa, jona se tapahtui.
Siihen vaikutti tietysti myös globaali tilanne.
Iso-Britannia ei enää ollut tuolloin suurvalta.
Tai Yhdistyneet Kansakunnat.
Israelin olemassaolon ensimmäisten 19 vuoden ajan, -
eli noin neljännes meidän elinajastamme, -
Israel eli oikeutetusti piiritys-mentaliteetissa.
Se ei johtunut vain Holokaustista, -
vaan siitä että Israelia ympäröivät merialueita lukuunottamatta -
vihamieliset naapurit.
Israelin puolustusvoimien perustehtävä on luonnollisesti -
valtion ja kansalaisten turvaaminen.
Lisäarvoa tuo kuitenkin kyky kääntää sotilaalliset voitot rauhansopimuksiksi.
Rauhasta Egyptin kanssa vastineeksi annettiin takaisin -
Israelin v. 1967 valtaama alue, -
vaikka rauhansopimus tehtiinkin vasta 10 vuotta myöhemmin.
Se on Israelin merkittävin strategisin saavutus.
Kun puhutaan 75 vuodesta meillä on tapana unohtaa, -
että meillä on rauhansopimus 105 miljoonan asukkaan Egyptin kanssa.
Israel on sinä aikana käynyt sotia palestiinalaisten, Hizbollahin -
Hamasin ja Syyrian kanssa.
Lisäksi Egypti oli johtava sotilaallinen arabivaltio ja Irak tuli toisena.
Heti kun Egypti vetäytyä arabien sotaneuvostosta, -
myöskin itäinen rintama lakkasi olemasta.
Turvallisuuden näkökulmasta se oli siis merkittävä saavutus 75 v. aikana.
Katsotaan eteenpäin seuraavia 25 vuotta.
Pyöreä 100 vuotta kuulostaa hyvältä.
Yksi saavutus oli tämä merkittävä rauhansopimus.
Lisäksi solmittiin rauhansopimukset Jordanian, Persianlahden valtioiden -
ja Marokon kanssa.
Mikä pitäisi olla Israelin seuraava kansainvälinen saavutus -
turvallisuuden saralla?
Oletetaan, että Iranin uhka ratkaistaan tavalla tai toisella -
ja siitä ei anneta kasvaa Läh-idän suurvaltaa.
Toinen merkittävä valtio pohjoisessa on Turkki.
Oletetaan, että suhteet pysyvät asiallisina, -
ei välttämättä ystävällisinä, mutta käymme sen kanssa kauppaa.
Pystymme menestymään sisäisesti jakautuneen arabimaailman keskellä.
Egypti tarvitsee meitä, samoin Jordania.
Jordania ei pidä meistä, mutta se tarvitsee meitä.
Vuoden 2020 Aabraham-sopimusten tärkein saavutus -
tulee olemaan läpimurto Saudi-Arabian kanssa.
Israel on siis Lähi-idässä, mutta ei osa sitä.
75 vuodessa Israel on muuttunut -
piikistä Lähi-idän selässä sen keskiöön.
En tiedä, onko Lähi-itä oikea termi.
Se on siirtomaa-aikainen termi. - Olen täysin samaa mieltä.
Yhteen aikaan se oli puolivälissä Kaukoitää.
Tänä päivänä Kiina ei ole kaukana, vaan maailmankaikkeuden keskipiste.
Keskeinen kuningaskunta. Maalle ei ole toista nimeä.
Israelista on tullut merkittävä valtio Itäisellä Välimerellä.
Sillä on kehittyvät suhteet Kreikan, Kyproksen ja Egyptin kanssa.
On suuri kysymys, tuleeko Turkki sopimaan tähän kuvioon -
tulevaisuudessa.
Kuitenkin jopa ennen rauhan- sopimusta Saudi-Arabian kanssa, -
voimme nähdä kehityssuunnat.
Ei vain 50 tai 75 vuotta sitten, vaan 10 vuotta sitten -
mikään suurista kansainvälisistä öljy-yhtiöistä -
ei uskaltanut koskea Israeliin.
Niillä ei ole samanlaista markkinaa Israelissa kuin muualla.
Tänä päivänä Israelissa operoi Chevron ja VP.
Arabiemiraatit ovat ostaneet ison lohkon israelilaisesta kaasuyhtiöstä.
Maailma on alkanut sopeutua siihen, -
että Israelin ja arabien väliset suhteet eivät enää ole mustavalkoisia.
Pidämme tätä 75 vuoden aikana saavutettuna saavutuksena.
Keskustellaan vielä haasteista, joista Doron aloititte.
Mitä ovat realistiset kohtaamamme haasteet -
alueellisena valtana, joka on solminut erilaisia rauhansopimuksia?
Mitkä ovat tulevaisuuden suurimmat haasteet?
Ennen kuin vastaan haluaisin lisätä keskusteluun yhden asian -
Israelin puolustuksesta ja strategisesta tilanteesta.
On tärkeää mainita Israelin suhde Yhdysvaltoihin.
Suhde ei ole lainkaan itsestäänselvyys.
Suhde Yhdysvaltoihin täällä Lähi-idässä on erittäin läheinen.
Se on merkittävä turvallisuuden ja strateginen etulyöntiasema.
Se ei ole mitätön.
Amir mainitsi Israelin ensimmäiset 20 vuotta.
Silloin Israelilla oli suhteet Ranskaan.
6 Päivän sodan voittivat Mirage-hävittäjät, -
eivät tänä päivänä käytössä olevat amerikkalaisvalmisteiset hävittäjät.
Tämä muutos on merkittävä -
Israelin puolustukselle strategiselta kannalta.
Se vaikuttaa myös tulevaisuuteen.
Puhutaan kuitenkin ensin nykyhetkestä.
Hiljattain Israel on siirtynyt EUCOM:in alaisuudesta -
CENTCOM:in alaisuuteen.
Tämä sopii siihen, mitä puhuimme Lähi-idän tilanteesta.
Tämä sopii puolustuksen näkökulmaan tulevaisuudesta.
Tämä on mielestäni erittäin tärkeää.
Liittouman näkökulmasta olemme osa tätä sotilaallista järjestöä -
Lähi-idässä, jos sallinette termin käytön.
Itäinen Välimeri.
CENTCOM kattaa Lähi-idän.
Tulevaisuudessa pitäisi keskittyä CENTCOM:iin ja arabivaltioihin -
puolustuksen näkökulmasta.
Täällä allekirjoitettu Aabraham-sopimus -
jälleen kerran Yhdysvaltojen avustuksella -
on merkittävä mahdollisuus meille tulevaisuudessa.
Puolustuksen näkökulmasta meillä tulisi olla enemmän yhteistyötä -
naapurimaiden ja Persianlahden valtioiden kanssa -
kuten Saudi-Arabian.
Valitettavasti en usko, että Iran ja sen uhka tulee katoamaan.
Tämä uhka tullee pysymään tulevina vuosina.
Se on varmaankin merkittävin haaste tulevina vuosina.
Meillä kaikilla neljällä on sotilastausta -
ja alamme heti tarkastella asiaa turvallisuuden näkökulmasta.
En kuitenkaan voi olla puhumatta siitä, -
mihin 75-vuotias Israel on menossa valtiona.
Eran, mainitsitte juutalaisten määrän 10-kertaistuneen 75 vuodessa.
Taloutemme kukoistaa ja Israelia pi- detään maailmalla onnellisena maana.
Amir, mitä ajattelet tulevaisuudesta?
Elämme parhaillaan haastavia aikoja.
Tavallaan se on liian hyvä ollakseen totta.
Israel seisoo paikallaan.
Sillä ei ole paloa kohti jotain tiettyä tavoitetta, -
joka sen tulisi yrittää saavuttaa.
Väittäisin, että Israelin tärkeimmät valtaukset alueella -
positiivisesta näkökulmasta -
kuten Doron juuri mainitsi -
ovat tulleet Israelin vetäytymisten, ei saavutusten ansiosta.
Israel vetäytyi Siinailta ja sitten Etelä-Libanonista.
Se poisti siirtokuntansa Gazasta -
ja rakensi maa itärajalle turva-aidan eli nk. Vihreän Linjan.
Tämä lepytti arabimaailmaa.
Arabimaailma ei ole koskaan ollut yksi maakaista Israelia vastaan.
Ainakin vuoden 1948 sodan toinen puolisko, -
ei israelilaiset vs. palestiinalaiset, -
vaan 7 arabivaltioita, jotka hyökkäsivät Israeliin, -
lähtivät sotaan, koska jokainen halusi palan alueesta itselleen.
Oli vallassa yleinen myytti, -
että Israel haluaa laajentua.
Israel kuitenkin lopetti laajentumisen.
Israel jopa näytti naapureille, -
että se on tyytyväinen siihen, mitä sillä nyt on.
Tähän mennessä Israel ei ole kuitenkaan tarpeeksi hyödyntänyt sitä-
saavuttaakseen rauhaa Syyrian, palestiinalaisten ja muiden kanssa.
Se voi tapahtua, mutta ehkä vasta seuraavan sukupolven aikana.
Katsotte sitä, mitä Israelin täytyy tehdä -
eikä miten ulkopuoliset tahot näkevät meidät.
Väitän hiukan vastaan.
Uskon, että on tapahtunut strateginen muutos, -
joka on meidän olemassaolon hyväksyminen.
Siinä ei niinkään ole kyse vetäytymisestä alueilta, -
vaan vahvuudestamme.
Monesti häpeilemme vahvuuttamme.
Olemme kuitenkin vahvoja, ja siitä olemme kaikki täällä puhuneet.
Haluan puhua 75 vuoden historiasta.
Olemme vahvoja, vaikka häpeilemmekin sitä välillä.
Tämä vahvuus on saanut naapurit tunnustamaan olemassaolomme.
Se ei tarkoita, että he haluaisivat olla ystäviä.
He eivät pidä edes toisistaan. - Sekin on totta.
Kuningas Husseinilla oli tapana sanoa, -
"Olen kateellinen, teillä on ympärillä vihollisia, meillä 'ystäviä'."
Käytän tuota termiä nyt.
Nämä saavutukset ovat ihmeellisiä.
Niitä voi katsoa eri näkökulmista.
Olemme nyt enemmän osa aluetta, jossa elämme.
Meidät tunnustetaan.
Miltä tulevaisuus näyttää?
Ei pelkästään turvallisuuden kannalta, vaan yleisesti osana Lähi-itää.
Tänä vuonna tulee kuluneeksi 100 vuotta siitä, -
kun yksi siionisti-liikkeen johtajista Zeev Zapotinsky -
kirjoitti venäjänkielisen esseen nimeltä "Rautaseinä".
Jos joku rakentaa rautaseinän ympärilleen -
estääkseen vihollisia tuhoamasta heitä, -
silloin olisi mahdollisuus rauhaan.
Suurimmalle osalle alueen valtioista tämä pitää jo paikkansa.
Sitä ei ole toisaalta vielä rakennettu,-
mutta toisaalta meidän tulisi kääntää voittomme Chruchillin sanoin -
jalomielisyyteen palestiinalaisten kanssa.
He yhä luulevat, että Israelia voidaan ulkoisen hyökkäyksen sijaan -
heikentää sisältä päin.
Se vaikuttaa siihen, millainen valtio siitä tulee ja millaiset suhteet -
sillä on heihin ja maailmaan.
Lopussa meidän täytyy vielä käsitellä Israelin ja palestiinalaisten kysymystä.
75 vuodessa Israelista on tullut -
vetovoimainen, kukoistava valta Lähi-idässä.
Palestiinalaisista ei.
Loppuun vielä lyhyesti, Amir miten näette Israelin ja palestiinalaisten -
välisen kysymyksen meidän kannaltamme nyt?
Turvallisuus tulee aina ensin.
Israelin täytyy aina olla varuillaan -
esimerkiksi joukkotuhoaseita vastaan -
tai sen olemassaoloa vaarantavia uhkia vastaan.
Rauha ja turvallisuus tulisi olla etusijalla.
Aloitetaan perustasosta, -
joka mahdollistaa rauhan myös koko Lähi-itään.
Doron?
Puhumme turvallisuudesta ja puolustuksesta.
Meidän tulisi kuitenkin mennä pidemmälle -
ja keskittyä vahvoihin taloussuhteisiin naapureiden kanssa.
Suhteita tulisi laajentaa eri alueille.
En voi olla huomauttamatta, -
että Israelin merkittävin haaste maan sisällä -
on löytää oikea tapa elää ja tehdä yhteistyötä seuraavat 75 vuotta.
Eran?
Tämä on nähty Israelin kiihkeissä poliittisissa väittelyissä, -
mutta suurin osa israelilaisista ei hyväksy yhden valtion ratkaisua.
Näin ollen he hyväksyvät jaottelun ainakin jollain tavalla, -
mutta ei kuitenkaan palestiinalaisten ehdoilla mitä tulee rajoihin -
ja palestiinalaisille tärkeään paluumuutto-oikeuteen.
Se vie aikaa, mutta se tulee tapahtumaan.
Kotimaassa meillä menee hyvin ja olemme talousmahti, -
vaikka paljon on vielä haasteita.
Kiitos kaikille panelisteille!
Kiitos katsojillekin! Nähdään ensi kerralla. Shalom Jerusalemista.
Suomennos: Sonja Valtanen