JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Kun Israel katsoo kahta pohjoista naapuriaan -
joiden kanssa on rauhansopimukset allekirjoittamatta, se katsoo myös itään
Mitä tahansa Syyrian ja Libanonin rintamilla tapahtuu, -
tapahtumat ovat Iranin ajatollahin hallinnon inspiroimia, jopa ohjaamia.
Siksi Israelilla on holistinen lähestymistapa pohjoisrintamalla.
Se näkee iskut Galileaan ja Golanille osana Israel-Iran -konfliktia.
Mitä viimeiset iskut tarkoittavat pohjoisrajan tuolla puolen?
Aiheesta keskustelemassa reservin kenraalimajuri Gershon Ha-Cohen, -
IDF:n armeijakunnan komentaja.
- Kiitos.
- Reservin prikaatinkenraali Doron Gavish, -
entinen ilmapuolustuksen päällikkö.
- Kiitos kutsusta.
- Studiossa TV7:n toimittaja Amir Oren, -
Jerusalemin vartijat ja Suurvallat pelissä -ohjelmien isäntä.
Selvennätkö laajemmin Israelin haasteita meille.
Israelin pohjoisella sektorilla on käynnissä monenlaista prosessia.
- Puhumme Libanonista ja Syyriasta.
Libanon oli osa Syyriaa vuosia sitten.
Sitten se oli Syyrian kontrollin alainen -
eri syiden takia.
Nyt ne ovat kaksi erillistä valtiota -
ja Iran vaikuttaa niihin molempiin.
Libanonissa Hizbollahin ja Syyriassa presidentti Bashar Assadin avulla.
Hän tarvitsee ulkopuolista tukea.
Hän saa sitä paitsi Venäjältä myös Iranilta.
Israelin pääministeri Netanjahu -
puhui alkuviikosta Israelin turvallisuushaasteista.
Hän keskittyi pohjoisrintamaan.
Hän teki Israelin monivuotisen linjan valossa -
ainutlaatuisen tempun.
Hän uhkasi Assadin hallintoa, -
mikäli Syyria sallii Israelin vihollisten -
iskeä rajan yli Golanille tai Syyrian Golanin puolelta Israeliin.
Se oli hyvin harvinainen ilmaisu israelilaiselta johtajalta.
Israel on kuitenkin päättänyt yhteiselosta Assadin kanssa.
Assad on muita tekijöitä parempi vaihtoehto Syyriassa.
Syyria on joko ei-kenenkään maa tai kaikkien maa.
Siellä on paljon toimijoita.
Osa niistä osallistuu vain Syyrian sisäisiin asioihin.
Osa on Israelille vihamielisiä voimia kuten Iranin joukot -
ja sen välikädet, shiia-militiat ja muut.
Israel pyrkii muodostaa yhtenäistä toimintalinjaa -
Iranin suhteen.
Se liittyy myös Hizbollahiin Libanonissa, -
vaikka Hizbollah ei välttämättä tiennyt Hamasin viimeisimmästä iskusta -
Israelin pohjoisrintamalla.
Syyria on tärkeä myös eri ryhmien Israel-iskujen estämisessä.
- Kenraali Ha-Cohen, kun tarkastelemme pohjoisrintamaa -
näemme että viime viikko toimi muistutuksena alueen haasteista.
Mutta koska yhtenäistä strategiaa ei ole, -
ja nyt keskitytään pääasiassa "laastaritaktiikkaan" -
sotien välisissä operaatioissa, -
operaatioiden menestys ei täytä nykyisiä odotuksia.
Israelilla oli pitkän aikaa huomattava pelotevaikutus.
Se ei suo enää todellista estettä.
Viimeaikaiset riidat Assadin hallinnon kanssa ovat seurausta tästä.
Iran tietysti pyrkii muuttaa pelin luonteen.
Olemme nähneet useita iskujen vaihtoa.
Onko tämä uusi todellisuus?
Vai onko Assadin hallinto yhä pelotettu?
- Tämä on uutta todellisuutta.
Se vaatii Israelilta uutta ajatusmallia -
ja strategista lähestymistapaa.
Puhuit avainsanasta eli pelotteesta.
Voimme oppia siitä jotain tärkeää.
Israelin pelote on tällä hetkellä -
suljettu ansaan.
Israelin puolustusvoimat (IDF) ovat ylivertaiset, -
mutta sillä on nyt jännitteitä.
Hizbollah ja Iran ovat tästä täysin tietoisia.
He käyttävät sitä hyväkseen.
Israel tekee kaikkensa jotta -
se ei eskaloisi sotaa.
Toisaalta Israel on ymmärtänyt, -
että jokainen kostoisku -
voi aiheuttaa eskalaation.
Ilman kontrollia se voi yltyä sodaksi.
Israel on näiden jännitteiden keskellä ansassa.
Tunnistamme tämän rajoitteen, -
ettemme voi iskeä suoraan Libanoniin.
Emmekä Hizbollahin joukkoja, koska se eskaloisi tilanteen.
Tämä on ratkaiseva periaate tässä pelissä.
Toisaalta Israel ei voi hyökätä Syyriaan, -
ja siellä on uusi avoin peli.
Tämä ei luo meille kaivattua pelotetta.
Tämä on se perustilanne missä Israel on nyt jumissa.
- Totta. Kenraali Gavish, -
Libanonissa ja Syyriassa on valtava määrä ohjuksia.
Täsmäohjautuvien ohjusten määrä on kasvussa ja se on huolen aihe.
Kuitenkin ne ovat pieni osa Israelin vastaista pelotetta pohjoisessa.
Miten sinä näet viime viikon tapahtumat ja iskujen vaihdot?
Sinä integroit Rautakupoli- ilmatorjuntajärjestelmän IDF:ään.
Sillä on saavutettu huomattavaa menestystä.
Silti ammunta sillä oli melko pientä.
Ohjusmäärillä pystyisi kuitenkin peittoamaan Israelin torjunnan.
Pyrkiikö Israel vielä vahvistaa tätä kykyä -
täysimittaista konfliktia ajatellen?
- Rautakupoli-järjestelmä on osa isompaa strategiaa.
Yksi pylväistämme on hyökkäyskyvyt.
Toinen on pelote ja hälytysvalmius.
Kolmas on passiivinen puolustus ja hyökkäävä puolustus.
Kun katsomme miten Israel taistelee ohjuksia ja raketteja vastaan, -
pitää ottaa huomioon koko paketti, -
koko taistelustrategia.
Näimme joitain iskuja ja näimme pelotetta käytettävän.
Näimme yrityksiä palauttaa pelote -
toiminnan ja säännösten kautta.
Olen samaa mieltä kenraali Ha-Cohenin kanssa, -
näimme nyt jotain uutta, mitä ei aiemmin ole nähty.
Meidän täytyy reagoida strategisesti siihen.
On myös tärkeä mainita, että -
se mitä näimme pohjoisella rintamalla, -
oli Hamasin ja palestiinalaisten toimia Libanonista, Syyriasta ja Gazasta.
He yrittivät iskeä kolmelta eri suunnalta.
Tämä oli kutakuinkin uutta.
Mutta operaationaalisesta näkökulmasta se ei ollut menestys.
Useimmat heidän ohjuksista torjuttiin.
Yksi Syyriasta ammuttu ohjus putosi jo Syyriassa.
Yksi putosi Jordaniaan.
Nämä eivät ole kovin tarkkoja ohjuksia, -
tiedämme että Hizbollahilla on niitä.
He operoivat Iranin sallimilta alueilta käsin.
Israel lähettää puolestaan omia viestejään, -
kuten jo mainittiin.
Tällä kertaa suoraan Syyrialle, -
odotamme sen kontrolloivan alueidensa tapahtumia.
- Ensi viikon tiistaina keskustelemme Israelin usean sektorin haasteista.
Molemmat vieraamme ovat silloinkin mukana, -
kenraalit Ha-Cohen ja Gavish.
Tarjoamme holistisen näkökulman tapahtumiin.
Sinä puhuit alkukattauksessasi -
siitä ettei Hizbollah ollut tietoinen Hamasin aikeista -
ampua 34 rakettia Libanonista.
Ne ammuttiin shiia-alueilta Israeliin.
Se yllätti Hizbollahin.
Oliko tämä Hamasin yritys -
pienennetyllä koordinaatiolla yhdessä Islamilaisen jihadin (PIJ) kanssa -
tiivistää vastarinnan sisäisiä rivejä, -
kaikkien niiden voimien kesken jotka taistelevat Israelia vastaan?
- Voin antaa täsmällisen vastauksen: ehkä.
Puhuit rivien tiivistämisestä.
Jopa Hamasin sisällä rivit eivät ole tiiviit.
Saleh al-Arouri meni Libanoniin tapaamaan Hassan Nasrallahia.
Ismail Haniyeh...
- Saleh al-Arouri potkittiin Turkista ulos. Hän asuu nyt Beirutissa.
- Al-Arouri ja Haniyeh sekä Mohammed Deif ja Jahya Sinwar -
eivät ole samalla sivulla keskenään.
Ainakin neljä isoa peluria Hamasin johtajistossa -
vetää sitä eri suuntiin.
Ehkä joku Hamasissa teki karkean yrityksen -
vetää Hizbollah mukaan.
Hassan Nasrallah ei pitänyt siitä.
Hän ei pitänyt kummastakaan mahdollisuudesta: -
että hän olisi päättänyt iskusta Israeliin, -
tai ettei hän tiennyt mitä hänen nenän edessä tapahtui.
Tulemme näkemään onnistuuko Nasrallah saada -
kuria ja järjestystä riveihinsä.
Pelote-termi, jota te kolme olette nyt käyttäneet, -
on pilattu Israelin strategisella jargonialla.
Kun pää- ja puolustusministeri Ben Gurion puhui pelotteesta, -
hän tarkoitti Israelin pyrkimyksiä olla pelotteena arabiarmeijoille -
jotta ne eivät aloittaisi täysimittaista sotaa.
Mitään yrityksiä ei tehty, -
koska oli turhaa pelotella arabijengejä tai -yksilöitä, -
jotta nämä eivät tekisi terrori-iskuja.
Osa oli kotikyliinsä takaisin haluavia soluttautujia.
He olivat lähteneet niistä joko vapaaehtoisesti tai pakosta v. 1948.
Mitään todellista mahdollisuutta pelotteeseen -
naapurihallituksia vastaan ei ollut.
Israel yritti paineistaa 1950-luvulla Jordanian armeijaa -
jotta se tukkisi rajat.
Pelote tuli varata eksistentiaalista uhkaa varten, -
maajoukkojen tekemää täyden mittakaavan hyökkäyksen varalle.
Se oli pääuhka tuolloin. Se oli aikaa ennen raketteja ja ohjuksia.
Israel on pilannut tämän reagoimalla.
Vuonna 2006 Hizbollah hyökkäsi ja sieppasi sotilaita -
Libanonin rajalla.
Se sai Israelin reagoimaan tavalla joka käynnisti sodan.
Mutta se oli Israelin päätös reagoida.
Se olisi voinut päättää olla kostamatta tuolloin -
eikä eskaloida tilannetta sotaan.
Alkuviikosta USA:n Louisvillessa Kentuckyssa -
kuoli 5-6 ihmistä ampumisessa.
Tämä vastaa isoa terrori-iskua Israelissa.
Mutta jostain syystä Israel -
joutuu pitämään tätä isona kansallisena turvallisuushuolena.
Kyse ei ole kansallisesta vaan henkilökohtaisesta turvallisuudesta.
Se ei ole maan turvaan liittyvä asia.
Israelin pitää pohtia linjansa uudelleen.
- Louisvillen ampumavälikohtaus oli psykopaatin toteuttama.
Hänellä oli mielenterveysongelmia.
Täällä psykopaatit toimivat kansallisista motiiveista käsin.
- Myös arabisektoreilla -
on intohimo- ja kostomurhia viikoittain.
- Jotka turvallisuustahot pyrkii rajoittamaan.
- Tarkoitan arabien tekemiä arabeja vastaan täällä Israelissa.
On elämän tosiasia että ihmiset tappavat toisiaan.
Joko kansallisista, uskonnollisista tai henkilökohtaisista syistä.
Israelin ei pitäisi tarkastella jokaista terrori-iskua -
Länsirannalla tai Tel Avivissa isona kansallisena turvallisuusuhkana.
- Yleisön mielipiteellä on myös merkityksensä.
- Mutta (terrorismi) ei ole pelotettavissa.
- Kenraali Ha-Cohen, haluan kuulla sinun kantasi.
Mitkä ovat pohjoisrintaman tärkeimmät haasteet tällä hetkellä?
Ne jotka pitää käsitellä nyt eikä keski- tai pitkällä aikavälillä.
- Jatkan tuosta mitä Amir sanoi.
Meidän täytyy laittaa toimintavapaus syrjään -
pelotteen käsitteestä.
Olemme liikaa tämän käsitteen tyhmyyden sisällä.
Kaikkea ei pysty hoitamaan tämän käsitteen puitteissa.
Hallituksen turvallisuusneuvoston päätös -
kostaa maltillisesti saa kritiikkiä.
Iskulta odotetaan ratkaisevaa, parempaa vaikutusta.
Puhutaan siitä onko pelotetta rakennettu ollenkaan uudelleen.
Ihan kuin kyseessä olisi jokin fyysinen asia jota voi muokata.
Kuin Galileanjärven vesi jota voi mitata -
ja toimittaa sinne lisää vettä jos se kuihtuu.
Pelotteessa ei ole kyse tästä.
Meidän täytyy astua tämän ajatuksen ulkopuolelle -
mitä pelotteeseen tulee.
Israelin hallituksen tulee selittää itselleen ja kansalle -
että vaikka haluaisimme -
ottaa riskin ja kostaa tavalla joka eskaloisi tilanteen, -
meidän tulee päättää milloin on sopiva aika iskulle.
Tarvittavat valmistelut pitää tehdä, -
jotta emme olisi kuin Pavlovin koira -
joka reagoi automaattisesti.
Meitä kohtaa uhka Libanonin suunnasta.
Hizbollah sai aikaiseksi molemminpuolisen pelotteen.
He ovat tietoisia siitä -
miksi pelätä laajamittaista sotaa Israelin kanssa.
Sama koskee Israelia.
Tunnistamme sodan riskit.
Hizbollahin ohjukset Libanonissa saisivat suurta tuhoa aikaan -
Israelin kaupungeissa.
Joten tässä on molemminpuolinen pelote.
Siksi meidän täytyy kehittää uusi konsepti -
miten toimia tämän yhteisen pelotteen puitteissa.
Hamasin rooli Libanonissa uusine käänteineen -
ja molemminpuolisine pelotteineen Israelin kanssa -
on uusi tekijä tässä systeemissä.
Emme ole Hamasin suhteen vielä onnistuneet -
yhteisen pelotteen luomisessa.
Emme ole valmiita hyökkäämään sen kimppuun.
Emme ole valmistautuneet tarpeeksi hyvin -
kohteisiin joita vastaan hyökätä, -
kuten Rashidiehin pakolaisleiri.
Meillä on uusi ongelma välikäsien kanssa, -
jotka eivät ole tarpeeksi varustettuja, jotta niitä vastaan voisi iskeä.
- Tähän liittyy monia haasteita, -
Hamas ei ole kovin hyvin varustettu Libanonissa.
Haluan kysyä sinulta kenraali Gavish.
Tarkastellaan pohjoisessa raivoavaa sotaa -
ja tarkoitan tällä tietenkin Ukrainan ja Venäjän sotaa.
Otetaan se esimerkiksi tässä.
Siinä on toki paljon erilaisuuksia, -
todellista yhdenmukaisuutta ei voi tehdä.
Jos kaikki Hizbollahin raketit -
ja sen resurssit suunnattaisiin Israelia kohti, -
ja kymmeniä tuhansia raketteja ammuttaisiin päivittäin, -
siltä loppuisi raketit viikon sisään, -
jos määrää verrataan Ukrainassa ammuttuihin määriin.
Hizbollahilla pitäisi olla tulikuri -
tulittaessaan Israelia.
Se pitkittäisi konfliktin sodaksi.
Se voisi kestää 30-40 päivää, ties kuinka pitkään.
Israel ei salli vastapuolen päästä tähän tilanteeseen.
Onko tämä useamman sektorin haaste?
Ensi viikolla puhumme enemmän näistä haasteista.
Mutta Israel pitää Libanonia ja Syyriaa yhtenä rintamana, -
sen sijaan että erottaisi ne kahdeksi.
- Tämä on toki haaste.
Ukrainan ja Venäjän sodasta -
on opittavissa joitain asioita.
Mutta kuten totesit, emme voi ottaa sieltä asioita sellaisenaan.
Se mitä siellä tapahtuu ei ole samanlaista kuin meidän areenalla.
Tilanteemme on monimutkaisempi.
Israelin järjestelmän sisällä on erilaisia toimijoita.
Pitää miettiä eri tapoja miten iskeä takaisin.
Hizbollah ei ole Syyria, Syyria ei ole Hamas.
Kullakin on omat intressinsä.
Iran taistelee omien välikäsiensä avulla jne.
Täällä tilanne on täysin toisenlainen.
Ukrainan tilanne on täältä katsottuna "helppo".
Siellä on vain kaksi osapuolta jotka taistelevat keskenään.
Meillä on useampi ulottuvuus ja se on haaste.
Mutta me olemme valmistautuneet tällaiseen.
Israelissa on vuosia toteutettu sotaharjoituksia tätä varten.
Meillä on sotien väliset kampanjat jne.
Ei voi sanoa ettemmekö ole valmistautuneet.
Ei tämä ole täysin uutta meille.
Osaamme valmistautua näihin tilanteisiin.
Toki tilanne on aikaisempaa monimutkaisempi.
Mitä Israelin doktriiniin tulee, -
meidän kannattaisi tarkastella sitä -
pitkäjännitteisesti, ei vain nykyisen tilanteen valossa.
Tämä taistelu on jatkunut vuosia.
Sen eri osatekijöitä pitää tutkia, -
kuten myös koko strategista ajattelua, -
pitkällä aikavälillä, vuosien mittakaavassa.
Minusta meidän ei kannata kokonaan unohtaa pelote-kysymystä.
Sen pitäisi edelleen olla osa isoa strategista kuvaa.
Hyökkäys, puolustus, päättäväisyys, varuillaan olo, kaikki nämä yhdessä.
Joskus toimitaan yhden varassa, joskus toisen.
Joskus kaikkien varassa.
Clausewitzia lainaten, taistelu on vain osa politiikkaa.
Haluamme pitää tämän osa-alueen mahdollisimman hiljaisena.
En usko että Hizbollahin kanssa voisi -
saada rauhaa aikaiseksi.
Tai tässä Syyrian tilanteessa Hamasin kanssa.
Meidän täytyy katsoa miten hallitsemme tilanteen.
Se tarkoittaa vaikeita päätöksiä.
Me saatamme joutua täysimittaiseen sotaan, -
joten meidän pitää miettiä mitä haluamme saavuttaa sillä.
Palaammeko lähtöruutuun vai pyrimmekö hallita tilanteen.
Pelotteesta puheen ollen, muistetaan mitä 1,5 vuotta sitten tapahtui.
Israel muutti silloin toimintatapaa Gazassa.
Me päätimme omilla ehdoillamme -
milloin ja missä iskeä.
Se oli lyhyt ja menestyksekäs operaatio.
- Puhutaan tästä lisää ensi kerralla
Valitettavasti aikamme on lopussa.
Kenraali Clausewitz tiesi mistä puhui.
- Sananen koskien Netanjahun uhkausta Assadille.
Venäjä ei pidä siitä.
- Totta. Mutta tässä kaikki tällä erää.
Kiitos kenraalit Ha-Cohen ja Gavish sekä herra Oren.
Kiitos myös katsojille. Nähdään ensi kerralla, shalom.
Suomennos: Markus Nurmesniemi