JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Valtaosa Israelin rannikosta sijaitsee lännessä Välimerellä.
Merivoimien päävastustaja oli ennen Egypti, -
mutta maiden neljän rauhan vuosikymmenen aikana -
päähaasteet ovat tulleet Syyriasta, Libanonista ja Gazan kaistaleelta.
Etenkin nyt kun merialueilta on löytynyt runsaasti luonnonvaroja.
Merivoimien päälaivasto operoi Haifan ja Ashdodin satamista käsin.
Iran välikäsineen uhkaa merikuljetuksia -
ja Persianlahden, Bab-el-Mandebin ja Punaisenmeren rantatukikohtia.
Merivoimien osastot eteläisessä Eilatissa yhteistyössä ilmavoimien, -
tiedustelutoimien, sekä USA:n ja alueen kumppanien kanssa -
ovat saaneet yhä enemmän vastuuta.
Israelin täytyy tasapainotella merivoimien toimintoja -
kahden mikroversion välillä: 6. laivasto lännessä ja 6. laivasto etelässä.
Tähän liittyy myös Suezin kanava, jota hyödynnetään kauttakulkuun.
Aiheesta keskustelemassa eläköitynyt eversti tohtori Eran Lerman, -
TV7:n Lähi-idän ajankohtaisohjelman juontaja, Suurvallat pelissä -panelisti
sekä JISS-instituutin varajohtaja.
Eläköitynyt vara-amiraali ja professori Shaul Chorev, -
merialuepolitiikan ja strategisen tutkimuskeskuksen johtaja -
Haifan yliopistossa.
- Kiitos.
Studiossa TV7:n toimittaja, -
Jerusalemin vartijat ja Suurvallat pelissä -ohjelmien isäntä Amir Oren.
Israel sijoittuu kahden meren väliin.
Se on haasteellista.
Israelin toimintakyky merillä on hyvin rajoitettua.
Sen vahdittavana ovat laajat taloushyödyt Välimerellä.
Useat ongelmat ovat kasautumassa -
meriväylien varrelle sekä muualle.
Nämä ovat haaste Israelille.
Voitko selventää meille tämän tilanteen monimutkaisuutta.
- Kuten sinä -
ja brittiläistä taustaa omaavat vieraamme tietävät, -
brittien aikanaan hallitessa meriä -
oli Kuninkaalliset merivoimat palvelukohteiden ykkönen.
Israelissa ei ole ollut näin.
Ilma- ja maavoimat ovat olleet keskeisellä sijalla.
Kun katsoo taaksepäin, täytyy ihailla sitä kaukokatseisuutta -
mikä Israelin perustajilla oli. Etenkin David Ben-Gurionilla.
Hän vaati reitin avaamista Kauko-Itään -
sekä sataman perustamista Eilatiin.
Muutama vuosi sen jälkeen -
Israel perusti pienen laivastotukikohdan Eilatiin.
Se sai myös lisävastuuta kontolleen.
Nyt meillä on rauha Egyptin ja Jordanian kanssa.
Tämä tekee Punaisestamerestä -
egyptiläisten, israelilaisten, jordanialaisten ja saudien järven.
Israel kokee Iranin eksistentiaalisen uhan pääuhkanaan.
Merialueilla riittää myös tavanomaisempia uhkia.
Etenkin Iranin kanssa yhteisyötä tekevät huthit ovat uhkana.
He uhkaavat merenkulkua.
Iran käynnistää tai tekee vastaiskuja -
israelilaisia tai Israelin osa- omistuksessa olevia aluksia vastaan.
Iranilaiset varaavat itselleen oikeuden määrittää -
mikä on oikeutettu kohde.
Lisätään tämä merivoimien lisääntyneeseen vastuuseen -
sen suojellessa energiavarantoja Välimerellä, -
niin merivoimilla on todellakin kädet täynnä töitä.
- Tohtori Lerman, kysyn sinulta toimintalinjan näkökulmasta.
Miltä nämä eri meririntamat näyttävät Jerusalemista käsin?
Tilanteet ovat tällä hetkellä hyvin monimutkaiset.
- Tällä hetkellä on kaksi hyvin erilaista merinäyttämöä.
Iran pyrkii lisätä läsnäoloaan itäisellä Välimerellä -
Syyrian yhteyksiensä kautta.
Toistaiseksi se ei ole menestynyt siinä.
Israel tekee itäisellä Välimerellä läheistä yhteistyötä -
USA:n 5. laivaston kanssa.
Ne ovat olleet strategisia kumppaneita viimeisen vuosikymmenen -
myös Kreikan ja Kyproksen kanssa, -
jotka ovat strategisessa liitossa Egyptin kanssa.
Tästä syntyy voimien liittouma joka pystyy suojella -
intressejä itäisellä Välimerellä.
Haasteena on ollut -
Erdoganin Turkin dominointiin pyrkivät toimet.
Nyt Turkki kosiskelee sekä Israelia että Egyptiä.
Asiat ovat monesta syystä muuttuneet dramaattisesti.
Itäinen Välimeri on kuitenkin edelleen alue, -
jossa Israelilla on merkittäviä eurooppalaisia kumppaneita.
Myös USA on siellä.
Se osallistui Noble Dina -meriharjoitukseen -
itäisellä Välimerellä maaliskuun lopulla.
Punainenmeri on uusi suunta yhteistyön saralla.
Se on USA:n hallinta-aluetta.
Centcom operoi siellä.
Se vältteli vuosia yhteistyötä Israelin kanssa, -
koska sillä on suhteet Persianlahden tärkeimpiin valtioihin.
Kaikki tämä muuttui Abrahamin rauhansopimusten myötä.
Muutos alkoi jopa aikaisemmin.
Nykyään paitsi Egypti ja Jordania -
myös Yhdistyneet Arabiemiirikunnat (UAE) -
on strateginen kumppani.
Nyt Israel kuuluu Centcomin toiminta-alueeseen, -
joten olemme kaikki USA:n komennon siipien suojissa.
Se pyrkii rakentaa -
paitsi yhteisiä sotaharjoituksia, -
myös rauhan ajan yhteistyötä.
Sekä yhteisiä suunnitelmia hätätilanteiden varalle.
Tämä saattaa merkitä isoa läpimurtoa -
Israelin läsnäololle paitsi Punaisellamerellä -
myös pohjoisella Arabianlahdella.
- Amiraali Chorev, mikä on kantasi tähän?
Israelin merivoimat ovat olleet kehitystyön kohteena.
Se on hankkinut myös uusia fregatteja, -
Saar 6 -luokan aluksia.
Esillä oleva kalusto ei välttämättä ole -
merialueiden tehokkain voimavara.
Niitä voidaan nykyaikana pitää helppoina maaleina.
Sinä olet sukellusvenelaivaston entinen komentaja.
Olisiko parempi vahvistaa sukellusvenevoimaa?
Olisiko se strategisesti parempi työkalu Israelin intressien ajamiseen?
- Aloitan arvioimalla Israelin 75-vuotisen -
itsenäisyyden tapahtumia.
Amir totesi oikein -
että leijonan osa budjetista on ohjautunut muualle kuin merivoimiin.
Mutta katsotaan mitä tapahtui vuosien 1956 ja 1967 sodissa.
Pääsyy vuoden 1956 sotaan oli -
Siinai.
Vuoden 1967 sotaan vaikutti Tiraninsalmen saarto.
Kun katsomme näitä tapahtumia meidän tulisi pohtia -
geostrategisia näkökulmia.
Missä Israel sijaitsee?
Mainitsit kaksi meririntamaa.
Italialaiset pyysivät minua osallistumaan konferenssiin.
He kysyivät miten pitää Israelia maana joka on meren keskellä.
Minä kysyin missä se meri on.
He vastasivat että Israel ja Egypti ovat ainoat Välimeren maat -
jotka jakavat lisäksi Punaisenmeren aluetta.
Israelin merivoimilla on tällä hetkellä Välimerellä -
poliisivoimiksi kutsuttuja yksiköitä.
Se tarkoittaa sitä että merivoimien rannikkovartiosto -
turvaa meritalous- aluetta -
ja sen energiainfrastruktuuria, -
alueella olevia voimaloita ja muita.
Israelin laivasto on Välimerellä keskittynyt -
Hizbollahin ja muiden terroristi- järjestöjen uhkan torjuntaan.
Merivoimien tehtävänä on turvata alueen infrastruktuuri.
Punainenmeri on paljon monimutkaisempi alue.
Jom Kippur -sodan operaatiotasolla -
Israelin merivoimat saavuttivat suurta menestystä -
taisteluissa Syyrian ja Egyptin laivastoja vastaan.
Samoin Suezin kanavalla Egyptiä vastaan.
Mutta Egypti asetti strategisen saarron -
Israelin merikuljetuksille Bab-el-Mandebin salmella.
Kun neuvottelut käynnistyivät -
Israel vapautti 3. armeijan saarron -
saadakseen merenkulun jälleen vapaaksi Bab-el-Mandebin kautta.
Jom Kippur-sota oli operaatiotason menestys Israelin laivastolle.
Mutta jos sitä tarkastellaan strategisesti, se epäonnistui -
vapaan merenkulun aikaansaamisessa Bab-el-Mandebin kautta.
Tätä kannattaa pohtia.
Minä olin vuosina 1978-79 ohjusvenelaivueen komentaja.
Me turvasimme merenkulkua sekä viestintäyhteyksiä Punaisellamerellä.
Tuo areena on hyvin monimutkainen.
- Se olisi elintärkeää Israelin eteläiselle kaupankäynnille.
- Se on totta.
Tarkastellaan tapahtumia taloudellisesta näkökulmasta.
Talouden painopiste on siirtymässä Euroopasta Kaakkois-Aasiaan -
Intian valtameren kautta.
25 prosenttia Israelin viennistä ja tuonnista -
menee Intian valtamerelle Bab-el-Mandebin kautta.
Israelin merivoimille on haaste -
valvoa niin monimutkaista aluetta.
Se ei ole rajoittunut vain Punaiseen- mereen, myös Adeninlahteen -
ja Intian valtamereen.
Iranilaiset ovat juurtuneet sinne ajatuksella -
että se on Israelin merivoimien ulottumattomissa.
Meriliikenneväylät pitää saada turvatuksi siellä.
Eran mainitsi yhteistyön, joka meillä on 5. laivaston kanssa.
Abrahamin rauhansopimuksen jälkeen sitä pidettiin mitättömänä.
Varjosotaan osallistuminen -
Syyriaan öljyä vieviä Iranin tankkereita vastaan -
oli mielestäni strateginen epäonnistuminen.
Vuosien 2019-2023 välillä -
kuuteen Israeliin liitettyyn kauppalaivaan iskettiin.
Iranilaiset iskivät joko miinoilla tai miehittämättömillä lennokeilla (UAV).
Israelin merivoimilla on tehtävänsä Välimerellä.
Minulla on varaukseni sen suhteen että Saar 6 -fregattia -
käytetään näihin tehtäviin.
Mutta merivoimat ovat menestyneet siinä.
Se tuhosi hiljattain UAV:n ja turvasi tilanteen.
Punaisenmeren tilanne on paljon monimutkaisempi.
Jos kysyt minulta mitä merivoimien pitäisi seuraavaksi pohtia -
strategisesta näkökulmasta, myös koko Israelin kannalta, -
niin se olisi miten meriväylien yhteydet turvattaisiin.
Kaupankäyntimme Kauko-itään kasvaa kaiken aikaa.
Yksi seikka koskee myös Tiraninsalmea.
En tiedä tiedättekö, mutta Egypti siirsi -
Tiranin saaren saudeille.
Saudit pyysivät YK- tarkastajaa, -
joka varmisti alueen vapaata kauttakulkua, -
poistumaan alueelta.
Israelin ja Saudi-Arabian suhteet ovat nyt käännöspisteessä.
Meidän kannattaa miettiä mitä tuolla alueella tapahtuu.
Israelin ja merivoimien pitäisi pohtia -
mikä on Punaisenmeren merkitys maan strategiassa.
- Tiranin ja Sanafirin saaret palautettiin -
Saudi-Arabialle, joka antoi ne Egyptille vuoden 1948 sodan alettua.
Näin ne pystyivät jatkamaan Israelin piiritystä.
Kun saudit neuvottelivat egyptiläisten kanssa saarien palautuksesta, -
he ryhtyivät eri kanavien kautta USA:n suhteen -
ylläpitämään Egyptin vapaakauppa- velvotteita salmella.
Se on odotettavissa nytkin, -
joskin mitä vain voi tapahtua Saudi-Arabian kanssa.
Mutta odotuksille on perusteensa.
Saudien ja Arabiemiraattien (UAE) intressit -
ovat yhtenäiset Israelin ja USA:n kanssa, -
mitä merivoimien voimatasapainoon koko alueella tulee.
- En ole tässä asiassa samaa mieltä Eranin kanssa.
Tiraninsalmen merenkulun vapaus mainitaan -
Israelin ja Egyptin rauhansopimuksessa.
Sitä valvotaan YK:n merioikeus- yleissopimuksella (UNCLOS).
Saudi-Arabia on erityisesti todennut ettei ota Egyptin vastuita itselleen.
Tämä huolettaa minua.
Meidän pitää ottaa tämä huomioon siellä.
Saudeilla ei ole velvoitteita jotka ovat mainittu Egyptin rauhansopimuksessa.
Heillä ei ole mitään varauksia niiden suhteen.
He ovat lojaaleja UNCLOS:ille ainoastaan kauttakulun suhteen.
- Pidämme menestystä itsestäänselvyytenä.
Kun Israelin valtio perustettiin, -
etenkin Egyptin hyökkäystä pelättiin.
Israelilla on rajat neljän arabimaan kanssa.
Egypti, Jordania, Syyria ja Libanon.
Länsirannikko oli täysin avoin hyökkäyksille.
II maailmansodan muisto häilyi yhä tuoreena.
Mutta hyökkäystä ei tullut.
Yksi pelonaiheista liittyi ruokavarastoihin.
Sekä strategisiin materiaaleihin.
Israelissa pelättiin pitkää sotaa.
Sukellusveneiden ja muiden alusten pelättiin iskevän kauppalaivastoomme.
Tämäkään ei toteutunut.
Vuosien 1956 -
ja Iranin vuoden 1979 vallankumouksen välillä -
iranilainen öljy virtasi Eilatin kautta -
Israelin jalostamoihin.
Ja sitä kautta Israelin ja maailman markkinoille.
Israelin merivoimat suojelivat nämä öljytoimitukset -
joko pelotteella tai läsnäololla.
Kun emme kuule iskuista tai kommelluksista -
se on myös menestys.
- Kun tarkastellaan eteläistä rintamaa -
tuossa valossa mitä amiraali sanoi, -
on mielestäni selvää etteivät saudit ole kertoneet aikeistaan Tiraninsalmella.
Mutta käymieni keskustelujen perusteella näyttää siltä, -
että saudit pitävät merenkulun vapautta yllä -
Israelille ja muille.
Minua huolettaa enemmän -
tämän yhtälön eteläinen tekijä eli Jemen.
Iran hallitsee siellä.
Jemenin huthit ovat liitossa eri heimojen kanssa.
Ne ovat hankkineet huomattavan aseistuksen -
kuten ballistisia ohjuksia ja rannikko-ohjuksia, -
joista saattaa muodostua ongelma -
merikuljetuksille, eikä vain siviililiikenteelle.
Myös sotilaalliselle liikenteelle.
Israelin varasuunnitelma olisi tämän varalle hyvin oikeutettu -
jotta merenkulun vapaus taattaisiin siellä.
Iso-Britannia on hyvin aktiivinen noilla vesillä.
Samoin USA.
Italia, Ranska ja USA piti alueella yhteisharjoituksen.
Se oli hyvin vaikuttava kokonaisuus.
Harjoitus toimi vastineena -
Venäjän, Kiinan ja Iranin harjoitukselle.
Voivatko merenkulun vapauteen liittyvät asiat mutkistua -
vielä lisää?
Siellä on yksi strateginen meriväylä jonka kautta kulkee -
noin neljännes tai kolmannes maailman energiavarannoista.
Niitä kuljetetaan Persianlahdelta Eurooppaan ja koko maailmaan.
- Olet oikeassa. Toit esiin sen mitä yritin sanoa Jom Kippur-sodasta.
Punaisellamerellä on hyvin vaikea operoida.
Kun puhutaan diplomatiasta -
ja sen toiminnasta merivoimissa, -
näemme merivoimien toteuttavan harjoituksia 5. laivaston kanssa.
Mutta emme voi jättää huomiotta että vuoden 2019 -
ja tammikuun 2023 välillä Iranin vallankumouskaartin joukot iskivät -
kuuteen Israeliin liitettyyn kauppalaivaan.
Iran on tunnistanut sen, -
että mikäli sen pitää kostaa Israelin tekemä isku Syyriassa tai muualla, -
se kykenee toimia näillä merialueilla.
6. laivasto ei ole -
pelote Iranin vallankumouskaartin joukoille (IRGC).
Siksi tilanne on entistä monimutkaisempi.
Jos voisimme luottaa 5. laivastoon merenkulun vapaudessa, -
se olisi hienoa.
Mutta mitä 5. laivasto tekee, -
kun IRGC kaappaa sen tarkkailualuksia?
Mikä sen vastaus on tähän?
Siksi sanon että Israelin laivaston täytyy itse pohtia -
mitä strategiaa tuolla areenalla käyttäisi.
Eikä ainoastaan Punaisellamerellä.
Myös Adeninlahdella ja Arabianmerellä.
Jos tutkitaan alueella tapahtuneita iskuja, -
huomataan etteivät ne tapahtuneet Persianlahdella.
Ne tapahtuivat kauempana, 300 kilometrin päässä Omanista.
Joten miten turvata nämä vesiliikenneväylät?
Kyseessä ei ollut edes Israelin lipun alla seilaava alus.
Mutta tämä aiheuttaa meille ongelmia.
Meidän tulisi strategisista lähtökohdista miettiä mitä tehdä.
- Adeninlahden pohjoisilla alueilla -
riippuu paljon siitä miten Israel pystyy tehdä yhteistyötä UAE:n kanssa.
Se on puolestaan tehnyt liiton Jemenin eteläisten heimojen kanssa.
Ne vaikuttavat epäsuorasti tuohon alueeseen.
Niiden hallinnoima Socotran saari on strategisesti tärkeä.
Kannattaa ylläpitää ja vahvistaa yhteistyötä -
Arabiemiraattien (UAE) kanssa.
UAE:n ja Saudi-Arabian suhteet ovat vaikeat Jemenin tilanteen vuoksi.
Mutta niillä on yhteiset intressit.
Meidän kannattaa laajentaa tätä niin paljon kuin mahdollista -
USA:n Centcomin merivoimien (Navcent) siipien suojissa.
Se on avain kaikkiin niihin seikkoihin joista olen maininnut.
- Israelin puolustusvoimilla (IDF) on -
meridoktriini, jota se soveltaa -
mikäli sota puhkeaisi Hizbollahin kanssa.
Israel miehittäisi Etelä- Libanonin.
Merivoimat tukisi maa- ja ilmavoimia läntisellä sivustalla.
Se toimisi Haifasta käsin.
Sillä on paljon tulivoimaa ja muita toimintatapoja.
Yhteistyö IDF:n eri haarojen välillä -
on merkittävästi parantunut viimeisen vuosikymmenen aikana.
- Totta. Merivoimat ovat kuitenkin pienet.
Sen täytyy koordinoida miten sijoittaa resurssejaan -
jotta se kykenisi turvaamaan...
- Mutta liitettävyyden ja elektroniikan parannusten ansiosta -
tuliyksikkö voi tulla mereltä, tykistöltä, -
panssari- tai ilmavoimilta.
- Merivoimien päätavoite on turvata Israelin talousvedet.
Se on elintärkeää maan strategisille intresseille.
Tässä kuitenkin kaikki tällä erää.
Kiitos amiraali Chorev, tohtori Lerman ja herra Oren.
Kiitos myös katsojillemme.
Nähdään ensi kerralla. Shalom.
Suomennos: Markus Nurmesniemi