JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
USA:n politiikan kaksivuotinen kehä on päässyt välivaalien ohi -
aivan juhlakauden kynnyksellä.
Senaatin, edustajainhuoneen edustajien ja osavaltioiden vaalit -
eivät tuoneet selkeitä voittoja demokraattien ja republikaanien välille.
USA:n hallinnon tulevia linjanvetoja -
kongressin puitteissa sekä vuotta 2024 silmällä pitäen -
ovat analysoimassa tohtori Rafael Bardaji, -
Maailmanlaajuisen strategiakeskuksen toimitusjohtaja -
sekä entinen kansallisen turvallisuuden neuvonantaja.
Herra Robert Silverman, -
Salem-opiston luennoitsija -
sekä USA:n ulkomaanpalvelut- yhdistyksen entinen puheenjohtaja.
- Studiossa TV7:n toimittaja -
ja Jerusalemin vartijat sekä Suurvallat pelissä -ohjelmien isäntä Amir Oren.
Tarjoatko näkemyksesi siitä mitä on odotettavissa -
nyt kun USA:n välivaalit eli kongressivaalit ovat ohi.
- Kansallinen turvallisuus ja ulkopolitiikka eivät olleet -
vaalikampanjoiden etusijalla.
Ensiksikin siksi koska ne eivät ole presidentinvaalit.
Niissä käydään satoja "paikalliskisoja" eri asiatasoilla.
Taloudelliset ja yhteiskunnalliset kysymykset -
ovat äänestäjien sydäntä lähinnä olevia asioita.
Vaalien tuloksella on kuitenkin vaikutus kansalliseen turvallisuuteen -
sekä ulkopolitiikkaan.
Mutta koska vaaleissa ei keskitytty noihin asioihin, -
ei voida todeta onko kongressilla mandaattia uuteen linjanvetoon -
tai minkään entisen jatkamiseen.
Tähän liittyy kaksi mielestäni tärkeää näkökantaa.
Ensimmäinen liittyy presidentin keskittymiskykyyn.
En tarkoita kirjaimellisesti, -
vaikka hänen terävyyttään kyseenalaistetaan tämän tästä.
Mutta koska hänellä on paljon asioita hoidettavana, -
löytääkö hän tarpeeksi aikaa -
ja energiaa ulkopolitiikan hoitamiseen.
Toinen seikka on miten republikaanit reagoivat -
hallinnon tekemiin aloitteisiin.
Saammeko hallinnolta nähdä joukon vastauksia -
ulkopoliittisiin kriiseihin.
Ja reagoiko kongressin republikaanit niihin.
Tämä on ensimmäinen ulottuvuus.
Toinen on tietenkin vuoden 2024 presidentinvaalit.
Saamme pian tietää aikooko Donald Trump -
asettua ehdolle.
Entä aikooko Biden asettua ehdolle?
Jos ei, kuka on hänen "perijänsä"?
Joku muu kuin Kamala Harris?
Hänen varapresidenttiehdokas ei välttämättä ole demokraatti.
Ilmassa on paljon kysymyksiä -
eivätkä välivaalit tarjonneet selkeitä vastauksia.
- Tohtori Bardaji, kerrotko näkemyksesi välivaaleihin.
Kuten herra Oren totesi, -
Bidenin hallinnon tai demokraattien tahoilta ei saatu viittauksia -
nykyisen ulkopolitiikan muuttamisesta.
Ulkopoliittinen linja ei ole ollut kovin menestyksekästä.
Ainakin ulkomaisen tarkkailijan silmin katsottuna.
Mitä voimme odottaa seuraavien 2-4 vuoden aikana?
- On tärkeää ymmärtää mitä amerikkalaiset tekevät tai eivät tee -
seuraavien kahden vuoden aikana.
Republikaanit saavat pienen enemmistön edustajainhuoneessa.
Tämä voi kääntää hallinnon huomion kotimaisiin kysymyksiin -
ulkopolitiikan jäädessä vähemmälle.
Republikaanipuolue yrittänee lopettaa anteliaan tuhlauksen, -
jota Bidenin hallinto on harjoittanut.
Se lujittanee inflaation ja työttömyyden vastaista taistelua -
ja muiden kotimaisten ongelmien käsittelyä.
Tulemme näkemään kotimaisiin ongelmiin keskittymistä.
Kysymys myös kuuluu kuka nousee presidenttiehdokkaaksi -
republikaanipuolueesta.
Etelästä tulleiden ehdokkaiden joukossa -
on ex-presidentti Donald Trumpin ehdokkaita jotka eivät pärjänneet.
Se saattaa vaikuttaa hänen halukkuuteensa asettua ehdolle, -
nähtäväksi jää.
Kaiken kaikkiaan välivaalit palauttivat kotimaan asiat ykkösasioiksi.
- Herra Silverman, haluan kuulla sinun kantasi tähän.
Olet myös ainoa amerikkalainen täällä joten se on hyödyksi.
Tulemmeko näkemään entistä enemmän eristäytymisajattelua, -
jonka myötä USA vetäytyisi lisää kansainväliseltä näyttämöltä, -
niin paljon kuin se on mahdollista.
Vaikka elämmekin strategisen valtakamppailun aikaa -
Kiinaa, Venäjää ja muita vastaan.
- En usko. Niin kuin muutkin totesivat, tulokset ovat melko tasapainossa.
Annan kaksi konkreettista esimerkkiä.
Mielestäni näiden tulosten myötä -
ja republikaanien vallattua edustajainhuoneen, -
Bidenin hallinto keskittyy vielä enemmän ulkopolitiikan hoitamiseen.
Se aikoo saada tuloksia viimeisenä kahtena vuotenaan.
Se ei saa lainsäädäntöä läpi edustajainhuoneessa -
koska se on republikaanien hallussa.
Perinteisesti tilanteessa jossa presidentti ei saa lakejaan läpi, -
hän keskittyy hallintoineen ulkopolitiikkaan, -
jossa hänellä on valtaa saada asioita tehdyksi.
Uskon että näemme entistä aktiivisempaa ulkopolitiikkaa -
hallinnon kahtena viimeisenä vuotena.
Tulokset olivat voitto Bidenille.
Gallupien mukaan odotettiin republikaanien punaista aaltoa, -
mutta sitä ei tullut.
Biden piti monta paikkaa edustajainhuoneessa ja senaatissa.
Autan nyt ystäväämme Amir Orenia: -
Biden asettuu ehdolle.
Hänestä tulee ehdokas demokraattien presidenttiehdokkaaksi.
En edes muista aikaa jolloin istuva presidentti olisi kokenut tappion -
pyrkiessään uusintakierrokselle.
Jopa Jimmy Carter, jolla oli monella tapaa paljon vaikeampia aikoja -
kuin Bidenilla, voitti ehdokashaastajansa.
Hän voitti demokraattien ehdokasasettelussa Ted Kennedyn -
vuonna 1980.
Biden asettuu ehdolle ja hän on todennäköisin demokraattien ehdokas.
Olen samaa mieltä että huomio kääntyy vuoteen 2024.
Niin kuin Rafael mainitsi, republikaanipuolueen -
Trumpin ehdokkaista osa ei voittanut.
Hän valitsi paljon julkkisehdokkaita kuten tv-lääkäri Mehmet Ozin.
Hänestä olisi tullut senaatin ensimmäinen muslimijäsen.
Mutta hän hävisi.
Monet erityisesti Trumpin valitsemat ehdokkaat hävisivät.
Moni kisaan lähtemistä harkitseva republikaani saattaa ajatella -
Trumpin otteen puolueesta heikentyneen.
Ron DeSantis saattaa hyvinkin asettua ehdolle 2024.
Huomio siirtyy vuoteen 2024.
Mainitsen kaksi kampanjaa joiden avulla selittyy paljon.
Virginia, joka on ennusmerkki- osavaltio, on "purppuravaltio".
Se on puoliksi demokraattinen, puoliksi republikaaninen.
Vuonna 2018 kaksi nuorta demokraattinaista sai paikat.
Heillä on samanlaiset taustat. Abigail Spanberger on entinen CIA-upseeri.
Hän nousi edustajainhuoneeseen Richmondin pohjoislähiöt alueinaan.
Aluetta piti aiemmin hallussaan Eric Cantor.
Hän oli edustajainhuoneen enemmistöjohtaja -
ja luultavasti kaikkein vaikutusvaltaisin juutalaisjäsen -
kunnes Chuck Schumer tuli.
Spanberger otti Cantorin piirin haltuun.
Ja voitti jälleen. Hän on maltillinen Israel-mielinen demokraatti.
Hän voitti republikaanien haastajan.
Toinen nuori nainen joka voitti Virginiassa v. 2018 -
Elaine Luria on laivaston komentaja.
Hän edusti Norfolkin piiriä.
Siellä on Virginian suuri laivastotukikohta -
ja paljon sotilashenkilöstöä äänestäjien keskuudessa.
Hän hävisi. Hänkin on maltillinen demokraatti ja juutalainen.
Hän on Israel-myönteinen, ja hävisi republikaanihaastajalle.
Mikä erottaa näiden kahden naisen vaalikisat?
Voittajan eli Abigail Spanbergerin vaalipiiri -
oli muutettu. Osavaltiot päättävät äänestyspiireistä.
Spanbergerin äänestyspiiri oli republikaaneille suosiollisempi.
Samoin Elaine Lurian Norfolkin piiri.
Republikaaneilla on parlamenttirakennus Virginiassa.
Liittovaltiotason tapahtumien lisäksi -
välivaalit käytiin 50 osavaltiossa, ja se vaikuttaa liittovaltion hallitukseen.
Osavaltiot määrittelevät äänestysalueet.
Ne voivat muuttaa niitä tiettyjä vaalipiirejä suosien.
Se selittää miksi Abigail Spanberger voitti -
ja Elaine Luria hävisi.
Se on hyvin monimutkainen kuvio.
- Hyvin teknillistä.
Tarkastellaan republikaanien vaaleja edeltäviä odotuksia.
Keskustelin sekä republikaanien että demokraattien kanssa, -
kaikki myötäilivät median tarjoamia odotuksia.
Odotus oli että demokraatit ovat vapaassa pudotuksessa: -
on energiakriisiä, huimana nousevaa inflaatiota jne.
"Pelottelukampanja" näyttää kuitenkin toimineen.
Moni äänesti demokraattipuolueen hyväksi -
vaikka heidän edustajansa ovat epäonnistuneet monissa asioissa.
- Kutsuit sitä pelottelukampanjaksi, mutta etenkin etelävaltioiden -
republikaanit yrittivät rajoittaa etnisten äänestäjien toimintaa.
- Väitetysti.
- Juu, se mitä sinä sanot on fakta. - Ilman muuta.
- Se on hierarkia täällä.
Sinä määräät, ehkä tämäkin kommentti poistetaan ohjelmasta.
- No, me tasapainotamme toisiamme.
- Se olikin juuri pointtini, mitä USA:n hallitusjärjestelmään tulee.
Sillä on itsekorjautuva mekanismi liiallisuutta vastaan.
Se suosii maltillista keskitien linjaa, -
konservatiivisuutta toimintatapaa, mutta ei välttämättä republikaanista.
Siinä on toimeenpaneva elin ja lainsäätäjät erikseen.
Lainsäätäjät jakautuvat senaattiin ja edustajainhuoneeseen.
Liittovaltiollinen ja valtiollinen taso, maakunnat, kaupungit jne.
Sitten ovat nämä kaksi puoluetta.
Niiden sisällä on jonkin verran jakaantumista.
Demokraatteihin kuuluvat ns. edistysmieliset -
ja äärivasemmisto.
Republikaaneissa on ns. trumpistien siipi -
vastaan muut republikaanit.
Trump ja kumppanit kutsuvat heitä sarvikuonoksi.
He ovat enemmän demokraattien oikeistosiiven kaltaisia.
Tämä oli ennen kaksipuoluejärjestelmän perusta -
ulkopolitiikassa aina vuodesta 1947 lähtien.
Republikaanien Arthur Vandenberg, entinen eristäytymisideologi, -
auttoi demokraattien ulkoministeri Marshallia ja presidentti Trumania.
Ulkopolitiikkaa ei voi enää perustaa poliittisen järjestelmän varaan.
Senaatti kontrolloi ulkopolitiikkaa, sopimusten tekoa ja sellaista, -
kun taas edustajainhuoneella on kukkaron nyörit hallussa, -
veroasiat ja kulutus.
Hallinnoille on vaikeaa saada rahallista tukea linjalleen.
Mahtavilla puheilla ja lupauksilla ei ole merkitystä -
jos niillä ei ole rahoitusta tukena.
Siitä tulee sotku.
- Tohtori Bardaji, kysyn konkreettisesta asiasta.
On ollut paljon puhetta siitä kuinka Bidenin hallinnon -
odotetaan yrittävän JCPOA-toimintasopimuksen -
eli vuoden 2015 Iran-ydinsopimuksen elvytystä vaalien jälkeen.
Moni Bidenin hallinnon viranomainen, jonka kanssa olen jutellut -
on kiistänyt tämän.
Sitä kuitenkin odotetaan Bidenin hallinnolta.
Nyt kun tasapaino on muuttunut edustajainhuoneessa -
ja senaatissa, -
voimmeko odottaa muutosta tämän asian suhteen?
Voimmeko odottaa jotain innovatiivista tässä, -
kuten Ranskan presidentti Macron sanoi ilmastokokouksessa tällä viikolla.
- Tämä asia jakaa heitä.
Eräät korkea-arvoiset viranomaiset ajavat yhä ydinsopimusta -
mihin tahansa hintaan iranilaisten kanssa.
Mutta välivaalien tulosten yli menee kaksi tekijää, -
jotka tekevät siitä entistä vaikeampaa.
Ensimmäinen on se, että mielenosoitukset jatkuvat yhä Iranissa.
Heidän sortaminen jatkuu.
Neuvottelupöytään istuminen tässä tilanteessa -
kaataisi kritiikkiä niiden niskaan jotka neuvottelisivat ajatollahin kanssa.
Toiseksi, Iran auttaa Venäjää -
Ukrainan sodassa. Olemme nähneet droonit ja niiden kouluttajat.
Se on siirtänyt jopa jotain joukkoja Syyriasta.
Tästä syntyy erillinen yhtälö Iranille.
Vaikka Bidenin hallinto haluaisi pienentää Iranin mahdollisuuksia -
hyvällä ydinsopimuksella, -
nykyinen tilanne tekee sen mahdottomaksi lyhyellä aikavälillä.
Voin olla väärässä, ehkä nämä ovat kaksi erillistä asiaa -
eikä tällä ole yhteyttä ulkopoliittiseen asenteeseen -
Iranin tilanteeseen.
Hallinnossa on väkeä jotka ovat investoineet siihen paljon.
He haluavat elvyttää sopimuksen.
Kysymys jää avoimeksi, ja meidän täytyy odottaa.
- Herra Siverman, Biden lupasi välivaalien aikana -
mm. vapauttaa Iranin.
Myöhemmin Valkoinen talo, hänen henkilökunta ja ulkoministeriö -
peruivat näitä puheita.
Iranin presidentti Ibrahim Raisi -
totesi Bidenin olevan joko hajamielinen -
tai sitten hän ei ymmärrä että Iran ollut hänen näkökulmastaan vapaa -
vuoden 1979 vallankumouksesta lähtien.
Näetkö tällaisen puheen materialisoituvan?
Presidentti sanoo yhtä, henkilökunta sanoo toista, samoin ulkoministeriö.
Onko olemassa selkeää linjaa jota istuva presidentti johtaa?
- Hyvä kysymys. Tämä tulee ilmi myös toisessa asiayhteydessä.
Bidenilta on Taiwanin suhteen useasti kysytty -
tulisiko USA sen apuun, ja hän on sanonut kyllä.
Hän oli hyvin selkeä siitä.
Hallinto selvensi linjaansa sen jälkeen.
Hän on presidentti ja ulkopolitiikassa hänellä on ehdoton valta -
ja kyky julistaa asioita.
Hänen lausunto Iranin vapauttamisesta oli sanottu väärin.
Hänen väki sekä Iranin hallinto reagoivat siihen.
Mutta katsotaan jatkaako hän sillä linjalla, kuten teki Taiwanin suhteen.
Se olisi ristiriidassa hallinnon julistaman linjan kanssa.
Bidenin linja on ollut että USA ei hae hallinnon vaihtumista Iraniin.
Jos se muuttuu, hänen täytyy selventää linjaa uusiksi.
Sillä ei ole valmisteilla olevaa, uskottavaa sotilaallista vaihtoehtoa.
Mikäli protestit Iranissa laantuvat, -
Iran palaa neuvottelupöytään.
Olen samaa mieltä Rafaelin kanssa että nyt on vaikea nähdä -
USA:n palaavan Wienin neuvottelupöytään, -
samalla kun ihmisiä teurastetaan Teheranin kaduilla.
Bidenin väki muistaa erittäin hyvin kuinka vuonna 2009 -
Iranissa käynnistyi potentiaalinen "vihreä vallankumous".
Obaman väki jätti sen huomiotta ja he saivat kritiikkiä siitä.
Bidenin hallinto pysyy taka-alalla niin kauan kuin protestit jatkuvat -
ja tarkkailee mitä tapahtuu.
Sitten on Rafaelin mainitsema Ukrainan kysymys.
Se antaa Bidenille mahdollisuuden -
muuttaa suuntaa Iranin suhteen ja todeta sen tukevan -
toista pahantahtoista toimijaa, eikä sallia sitä.
Heillä on kuitenkin vakiovastaus tähän: -
Iranin ydinohjelma on eri asia.
Voimme käsitellä Iranin Putinille antamaa tukea -
sekä terrorismin tukemista Lähi-idässä, -
mutta samaan aikaan ydinohjelmasta voidaan neuvotella.
He ottanevat tämän kannan Iranin mielenosoitusten laannuttua.
Ydinsopimus ei tarvitse kongressin hyväksyntää.
Se ei ole edes toimeenpanevan elimen päätettävissä.
Se on toimintasopimus, yhteinen toimintasuunnitelma.
Kongressi pitää sitä huonona, sekä demokraatit että republikaanit.
Se ei ole pysäyttänyt hallintoa aiemmin ja he pystyvät sopimaan sen -
mikäli haluavat.
- Ellei sitä vastusta kahden kolmasosan enemmistö.
Se estäisi presidentin etenemisen.
- Joe Biden on palvellut pitkään senaatissa.
Hän toimi myös senaatin ulkosuhdekomitean puheenjohtajana.
Senaattori puhuu eri lailla kuin ylipäällikkö.
Se tapa tarttuu.
Hän oli varapresidentti kahdeksan vuoden ajan, -
eikä hänellä ollut vastuun taakkaa hartioillaan.
Ilmeisesti hän ei päässyt tuosta tavasta eroon.
Kansallinen turvallisuusstrategia kirjattiin -
ja henkilökunta kävi sen perusteellisesti läpi.
Sitä hiottiin lähes kaksi vuotta, ja se julkaistiin vasta viikkoja sitten.
Siinä erityisesti sanotaan ettei USA tavoittele hallinnon vaihtoa.
Ei Iranissa eikä muuallakaan.
- A-suunnitelma on diplomatian B-suunnitelma joka on C-suunnitelma -
ja niin edelleen. - Vaikka ylipäällikö voi antaa -
minkä tahansa määräyksen, sen toteuttamiseen tarvitaan -
henkilökunnan työtä ja valmisteluja.
Muistamme mitä Biden sanoi Muhammad Bin Salmanista.
Kuitenkin hän meni tapaamaan häntä -
koska se oli käytännöllistä.
Kyse on enemmän vapaasta Bidenista kuin vapaasta toiminnasta.
- Aikamme on lopuillaan, joten esitän tässä siteerauksen -
USA:n presidentti George Washingtonilta -
joka on päivätty 17. syyskuuta 1796.
Hän jätti tuolloin hyvästit Valkoiselle talolle: -
"Poliittiset puolueet voivat olla vastaus suosittuihin tarkoitusperiin -
jolloin niistä voi ajan mittaan tulla vahvoja.
Silloin kavalat kunnianhimot ja periaatteettomat miehet -
pystyvät kukistamaan kansanvallan.
He anastavat sen itselleen hallitakseen valtiota, -
tuhoten juuri sen veturin jonka avulla nousivat -
epäoikeudenmukaisesti valtaan."
Tämä on hälyttävä varoitus Amerikan kansalle.
Näistä sanoista on satoja vuosia, -
mutta kuulemme kuinka tämä on juurtunut molempiin puolueisiin.
Pystyvätkö äänestäjät hyväksyä sen, -
että vastapuoli, jota eivät itse äänestäneet, -
nousisi valtaan?
Pystyvätkö he antaa vaadittavan tuen ulkopolitiikalle, tri Bardaji?
- Kukaan meistä ei ole vielä maininnut taikasanaa "polarisaatio".
Välivaalit osoittivat jälleen USA:n olevan polarisoitunut, jakautunut.
Mikä pahinta, -
sekä republikaanit että demokraatit uskovat sen olevan heille hyväksi.
En näe tietä ulos tästä ongelmasta.
Poliittisesti valveutunut Woke-kulttuuri -
on tunkeutunut eri osa-alueille USA:ssa.
Aina Pentagonista ulkoministeriöön asti.
Se vaikeuttaa luotettavan ja yhtenäisen ulkopolitiikan luomista.
Kun tämä yhdistetään taloustilanteeseen -
sekä houkutuksiin vetäytyä kriisipesäkkeistä ja ongelmista, -
luulen että näemme lisää USA:n irrottautumista monelta alueelta.
Se tulee keskittymään enemmän taloudellisiin ongelmiinsa.
- Aivan. Herra Silverman, yhdellä lauseella.
- Polarisaatiosta ja paineesta huolimatta, -
ja vaikka republikaaneilla on nyt enemmistö edustajainhuoneessa, -
konsensus on olemassa.
Sekä kyky tehdä kattavaa ja yhtenäistä ulkopolitiikkaa.
- Aivan. Tässä kuitenkin kaikki tällä erää.
Kiitos tohtori Bardaji sekä herrat Silverman ja Oren.
Kiitos myös katsojille. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi