JERUSALEM STUDIO
Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Viime lokakuussa näytti siltä kuin Irak saisi kutakuinkin vakaan -
monitunnustuksellisen hallituksen joka hoitaisi kotimaan ongelmat -
ilman Iranin manipuloivia yrityksiä.
Tämä oli hyvä uutinen Bidenin hallitukselle.
Näytti siltä että vaikka USA:n sotilaallinen läsnäolo loppui, -
tai juuri siksi, Irania vastustava demokraattinen Irak voisi nousta.
Nämä odotukset murskaantuivat pian.
Politiikoilla oli oma lehmä ojassa ja he ajoivat omia status quo -etujaan.
Iranin tukemat militantit estivät enemmistöhallinnan synnyn.
Bagdadissa ei tällä hetkellä ole tehokasta hallintoa, -
USA välttää koskemasta tilanteeseen -
ja tyytyväisiä hymyjä nähdään ainoastaan Iranin Teheranissa.
Aiheesta keskustelemassa tänään -
eläköitynyt prikaatinkenraali Mark Kimmitt, -
entinen poliittis-sotilaallisten suhteiden apulaisulkoministeri.
Mukana myös herra Omer Özkizilcik, -
joka on ulkopolitiikka- ja turvallisuusanalyytikko.
- Kiitos kutsusta.
- Studiossa kanssani TV7:n toimittaja,
Jerusalemin vartijat ja Suurvallat pelissä -ohjelmien isäntä Amir Oren.
Kerrotko meille Irakin tilanteesta.
- Siihen liittyy paljon yksityiskohtia ja tarina on yhä käynnissä.
Tämän kaksintaistelun suuret hahmot ovat Muqtada al-Sadr -
ja Nouri al-Maliki, entinen pääministeri.
Tähän kaikkeen liittyy hyvin surullinen opetus.
Irakin maa on ollut keinotekoinen -
aina siitä lähtien kun britit kursivat sen kasaan -
useista eri alueista noin sata vuotta sitten.
Irakilla on vain kaksi toimintatapaa, -
tyrannian ja kaaoksen avulla.
Saddam Husseinilla oli rautainen ote maasta.
Hänen julma diktatuuri on nyt mennyttä.
Mark Kimmittin entinen pomo eli ulkoministeri Condoleezza Rice -
uskoi naiivisti voivansa tuoda vapaat ja rehdit vaalit Irakiin.
Samoin palestiinalaisille ja muille Lähi-idässä.
Kävi ilmi että Irak ei olekaan -
USA:n 51. osavaltio.
En puhu nyt USA:n poliittisista ongelmista.
Mutta ilmeisesti se ei tule toimeen Irakin kanssa, -
oli siellä sitten Maliki, al-Abadi tai al-Sadr johdossa.
On vihanpitoa eri kurdijohtajien välillä, -
yksi on al-Sadrin liittolainen, toinen on Malikin.
Ilmeisesti USA on päättänyt lähteä, -
se teki niin muutama vuosi sitten Obaman aikana, -
pois suurimmalta osaa aluetta.
Se pitää vain neuvonantajiaan siellä.
Sekä hyvin vartioitua suurlähetystöä.
Ei ole nähtävissä että ulkopuoliset tahot voisivat puuttua asioihin, -
Irania lukuun ottamatta, ja siitä me puhumme tänään.
- Kenraali Kimmitt, kerrotko huomioitasi.
- Minusta äskeiset arviot olivat teiltä melko ankarat.
Väite siitä että Iranilla on rautainen ote Irakista -
osoittautui vääräksi tämän viikon tapahtumien myötä.
Iranilla on toki ote, joskin ei kovin suuri.
Sitä kiinnostaa Irakin sisäiset tapahtumat, -
koska se ei halua epävakaata rajanaapuria.
Irakin poliittinen järjestelmä on kaikkea muuta kuin täydellinen, -
eikä se ole tilanteessa, jossa muut haluaisivat sen olevan.
Mutta kuten monet muutkin alueen maat -
joilla on parlamentaarinen järjestelmä, Irak luovii kuukausitolkulla -
tilapäishallituksen varassa.
Viitekehyksenä toimivan militian ja al-Sadrin militoiden välinen väkivalta -
leimahti tällä viikolla tavallista isommaksi.
Ei ole kovin epätavanomaista että tilapäishallitukset -
voivat olla pitkiäkin aikoja toiminnassa alueella.
Teen paljon töitä Irakissa. Sen tilapäishallitus tekee paljon töitä, -
joskin tällä viikolla se ei kyennyt normaaliin työhön.
- Aivan. Herra Özkizilcik, mikä on kantasi asiaan?
Voitko myös selventää mitkä voimat pelaavat -
keskellä tuota epävakautta?
Me haluaisimme kuulla myös jonkinlaista optimismia -
tähän tilanteeseen.
- Irakin suhteen on vaikea olla optimistinen.
Mutta voin yrittää.
Mitä Iranin näkökulmaan Irakiin ja sen kaaokseen tulee, -
niin en usko Iranin haluavan vakaata Irakia.
Se olisi vastoin Iranin etuja.
Vakaa Irak tarkoittaisi päätös- kykyistä ja omatoimista maata -
joka päättää alueistaan itsenäisesti.
Iran haluaa tietyn tason epävakautta Irakissa.
Sanonnan mukaan iranilaiset hallitsevat Lähi-idässä kaaoksella -
ja turkkilaiset järjestyksellä.
Iran on kerta kerran jälkeen osoittanut tämän todeksi.
He kykenevät johtamaan kaaosmaisessa ympäristössä -
ja hyötymään siitä.
Joka kerta kun alueella on sota tai epävakauttavaa toimintaa, -
Iran selviytyy siitä voittoisasti ja hyötyen.
Tämä johtuu Iranin poliittisesta järjestelmästä -
ja maan vallankumouskaartin joukoista (IRGC) -
sekä sen uskonnollisesta palvonnasta.
Pitää myös huomata että Irakin nykyinen tilanne -
tilapäishallituksineen eroaa eurooppalaisesta versiosta.
Niissä eri puolueet neuvottelevat hallituksen yksityiskohdista.
Ne käyvät koalitioneuvotteluja.
Israelissa ei saatu hallitusta pystyyn pitkiin aikoihin, -
mutta Irakin tilanne on erilainen.
Siellä puhuvat aseet, ja linjat on vedetty -
etnisten ja uskonnollisten ryhmien välille.
Siksi Irakin tilapäishallitus eroaa muista hallituksista.
Jos jotain positiivista halutaan Irakin tilanteesta hakea, -
niin meneillään oleva konflikti on shiiojen välinen.
Sunnit ja kurdit ovat pääosin pysytelleet sen ulkopuolella.
He tarkkailevat tilannetta.
Mikäli eskalaatio jatkuu, Irakin sunnit -
saattavat saada mahdollisuuden toipua menetyksistään -
jotka he kokivat Isiksen vastaisessa taistelussa.
- Totta. Herra Oren, kaksi seikkaa.
Kimmitt mainitsi bisnesten jatkuvan entisellään.
Hallitus ylläpitää ulkomaisia investointeja vaikka onkin tilapäinen.
Sillä on läheistä yhteistyötä -
useilla liiketoiminnan aloilla.
Vaikka iranilaiset haluavat pitää Irakin otteessaan, -
he haluavat ylläpitää vakautta siellä samalla kun Iranissa on epävakautta.
Miten nämä kulkevat käsi kädessä?
CIA:n johtaja William Burns sanoi joitain kuukausia sitten -
yhdessä monista todistuksistaan, -
että Irak on USA:n ja Iranin -
ensisijainen taistelukenttä.
Kun katsomme tästä asiayhteydestä käsin, -
onko tämä vain asian pintapuoli -
vai koskeeko se Irakin koko keskushallintoa?
- Korjaan ensin käsitystä, jonka Kimmitt sai sanoistani.
Kun puhuin rautaisesta otteesta, tarkoitin Saddamia ja Baath-puoluetta.
En puhunut tämän hetkisistä tapahtumista Iranin kanssa.
Saddam oli sunni -
ja shiiat majailevat etenkin Basran kaupungin alueella.
Se on lähellä Irania ja siten sen vaikutusvallan alla.
Tilanne on hyvin vaikea sunni- poliitikolle, jopa sunnidiktaattorille -
tulla Tikritistä Bagdadiin -
ja yrittää hallita shiioja.
Tiedän että tämä ei ole täydellinen vertaus -
mutta al-Sadr oli paitsi USA-vastainen -
häntä pidettiin myös ekstremistinä.
Nabih Berri (Libanonin parlamentin puhemies) on Amal-puolueen pj.
Hizbollah nousi valtaan Libanonissa, -
mutta Nabih Berri on suhteellisen maltillinen.
Samaan tapaan al-Sadr on vuosien aikana pitänyt näkemyksensä.
Kansan mobilisointiyksiköihin ja muihin militioihin verrattuna -
al-Sadria pidetään maltillisena.
Ainakin pidettiin viime lokakuussa, kun hän sai koalitionsa -
näennäisesti valtaan.
Nyt ne kaikki ovat eronneet hallituksesta, -
seuraten hänen kehotustaan.
Nyt toiset ovat parlamentissa.
Iran on maantieteellisen läheisyytensä takia -
aina sekaantumassa Irakin asioihin.
USA lähti alueelta edellisen kerran vuoden 2014 aikoihin -
ja Isis astui näyttämölle täyttääkseen tyhjiön.
Meidän ei tulisi katsoa vain tämän päivän tapahtumia -
al-Sadrin ja al-Malikin välillä.
Muut voimat voivat tunkea väliin ja muuttaa tilanteen.
- Kenraali, pidätkö Irakin ja Bagdadin epävakautta -
shiiojen välisenä valtataisteluna?
Herra Özkizilcik mainitsi myös tästä.
Vai onko tässä jotain muutakin pelissä?
- Mielestäni siinä on nyt ensisijaisesti kyse -
shiiojen välisestä valtakiistasta.
Kaikki yllättyivät kun Muqtada al-Sadr voitti vaalit.
Hänellä oli tilaisuus muodostaa hallitus.
Ajatollah Alilla oli sama tilanne kahdeksan vuotta aiemmin.
Maliki käskyläisineen kävivät yli- kierroksilla saadakseen kumotuksi sen
He onnistuivat siinä ja voivat onnistua nytkin.
Mutta asia ei tosiaan kosketa sunneja tai kurdeja.
Siinä on kyse voimatasapainosta hallituksessa, -
jota johtaa aina pääministeri joka on shiia-muslimi.
Se on valtataistelu Muqtada al-Sadrin ja Sadristi-liikkeen -
sekä yhteistyötä tekevän koalitioryhmittymän -
eli Hakimin, Malikin ja Hadi al-Amerin välillä.
Jälkimmäisen takana ovat iranilaisten tukemat järjestöt, -
edellisiä kansalliset separatistijärjestöt.
- Özkizilcik, haluan kuulla kantasi tähän, -
mutta myös muutakin.
Pitäisikö meidän olla huolissaan sisällissodan mahdollisuudesta?
Maanantain ja tiistain välinen yö oli hyvin kiivas.
Taistelua käytiin, joskin kevyellä aseistuksella.
Se käytiin Bagdadin alueella jossa useimmat lähetystöt sijaitsevat.
Hollannin lähetystö evakuoitiin Saksan lähetystöön -
jotta puolustuskykyä saatiin tehostetuksi.
USA:n lähetystöä linnoitettiin ja valmistettiin eri tilanteita varten.
Tilanne tyyntyi sen jälkeen -
kun Muqtada al-Sadr piti puheen ja pyysi tukijoitaan vetäytymään -
tunnin sisällä. Se oli hyvin vaikuttava esitys.
Hän sai vetäytymisen aikaan sormia napsauttamalla.
Hänen tukijat ja seuraajat vetäytyivät.
Laukaiseeko tämä vielä lisää väkivaltaisuuksia?
Vai olemmeko tyynillä vesillä nyt?
- Meidän täytyy ymmärtää -
että tämä on shiiojen välinen kiista.
Sen takana on myös eroja uskonnollisissa uskomuksissa.
Sistanin koulukunnan ja Iranin imaamin näkemykset -
uskon asioihin eroavat toisistaan uskonnollisen auktoriteetin suhteen.
Iranilaisten mukaan uskonnollista auktoriteettia tulee totella.
Se on kuin itse Jumalaan uskominen.
Irakin shiiat eivät usko samalla tavalla.
Uskonnolliset erot ovat myös tämän konfliktin -
sosiaalisen näkökulman takana.
Kyse ei ole selvästä jaosta -
mutta konfliktia lietsoo sosio- uskonnollinen tekijä.
Poliittinen näkökulma ei ole ainoa tekijä tässä.
Kysyit miten tilanne tulee kehittymään.
Voimme analysoida tekijöitä ja dynamiikkaa -
jotka ovat käsillämme, -
mutta mitä Irakissa oleviin Iranin shiia-militioihin ja johtajistoon tulee,
ne ovat meidän tiedon ja informaation ulottumattomissa.
Meillä ei ole tietolähdettä ylemmän tason shiia-johtajistosta.
He tekevät politiikkaa.
Kyseessä on hyvin suljettu shiia-johtajiston verkosto -
joka pystyy vaikuttaa päätöksentekoon.
Al-Sadrilla voi olla oma mielipide -
mutta shiia-johtajisto voi muuttaa sen.
Sen lisäksi shiia-johtajisto saattaa tapella keskenään yhä enemmän.
Silloin heiltä jää yhteinen päätös tekemättä.
Se voi johtaa lisääntyviin aggressioihin.
Shiiat eivät tiedä mistä heidän johtajansa keskustelevat.
He kuitenkin ovat se joukko joka päättää konfliktin jatkosta.
Ja miten se kehittyy.
Mutta ilman shiia-johtajistosta saatua tiedustelutietoa -
on mahdotonta sanoa miten tämä kehittyy.
En usko että konfliktin perustana olevia asioita on helppo ratkaista.
On paljon mahdollista että tilanne eskaloituu lisää Irakissa.
Mutta käykö niin, en osaa sanoa.
Minulla ei ole tietoa shiia-johtajien verkoston sisältä.
- Kun Israel katsoo itään -
se näkee kaksi puskurivaltiota itsensä ja Iranin välissä.
Ensimmäinen on Jordania -
ja toinen on sen naapuri Irak.
Vanha aavikkotie ja öljyputkilinja kulkevat Irakista -
Israelin Haifaan.
Useat lentokentät ovat nimellä H1, H2, H3 jne. Haifan takia.
Iranilaiset ampuivat muutama vuosi sitten ohjuksia -
Israelia kohti itäisestä Irakista -
lähellä Iranin rajaa.
Kantama on sama mutta Israel ei kostaisi Iranin syrjäseuduille.
Mieluiten Irakin alueille.
Iran ampui myös läntisestä Irakista, josta Saddam ampui ohjuksensa -
Israeliin vuonna 1991.
Israel iski menestyksekkäästi takaisin.
Sen jälkeen näitä paikkoja ei käytetty Israelia vastaan.
Mutta se on jatkuva uhka jota Israel tarkkailee.
Se seuraa ettei Iran tunkeudu Irakiin -
asemoituakseen Israelia vastaan.
- USA:n Centcomilla on myös valtava vaikutus Irakin tilanteeseen.
Kenraali Kimmitt, Irak on tärkeä maa -
Lähi-idässä.
Miten maan epävakaus vaikuttaa sen naapureihin -
kuten Turkkiin, Jordaniaan tai Syyriaan?
Voiko tilanne läikkyä yli naapurimaihin?
- Jos voisimme kysyä Centcomin johtajalta hän sanoisi luultavasti ei.
Tällä hetkellä epävakaus näyttää pysyvän Irakin rajojen sisällä.
Mikäli uskotaan että tilanne on syntynyt Iranin uhkasta: -
Abrahamin rauhansopimukset takaavat sen, -
että Irakin ja muun alueen välillä on eräänlainen puskuri -
ennen kuin se vaikuttaisi Israeliin.
Jos ei uskota että tilanne on Iranin manipuloima: -
Al-Sadrilla ei tunnu olevan ulkomaisia tavoitteita, -
eikä myöskään yhteistyötä tekevällä ryhmittymällä.
Ne näkevät tämän sisäisenä kiistana.
Jos annatte hetken aikaa, selvennän hieman -
Qom- ja Najaf -koulukuntien taustaa Irakissa.
Molemmat tekevät yhteistyötä koalitioryhmittymän kanssa.
Se on kallistunut Wilayat al-Faqihin ja Qom-koulukunnan suuntaan.
Uskotaan että Muqtada al-Sadr on samassa linjassa -
Najaf-koulukunnan kvietistien kanssa.
Mutta on käymässä yhä ilmeisemmäksi, -
että hän ei noudatakaan -
ehdottoman hiljaisuuden, kvietismin, uskomuksia.
Ehkä on niin että kvietismi vs. kevätjohtaja -
sijaan kyseessä onkin kevätjohtajaan uskovat voimat -
vastaan ne, jotka uskovat uskonnolliseen johtajaan -
jolla on valtaa poliittiseen päätöksentekoon.
Eli joko Wilayat al-Faqih käytännössä tai Wilayat al-Faqih lain mukaan.
Mutta maallikkohallituksen ei suoda etenevän.
- Aivan.
Herra Özkizilcik, oletko samaa mieltä? Kerrotko kantasi tähän?
Mikä on Turkin näkökulma tähän? Se on Iranin naapuri.
Sillä on omat intressinsä luoteis-Iranissa, -
ja huolensa esimerkiksi PKK-puolueen suhteen, -
joka on linjautunut yhdessä Irakin Kansan mobilisointiyksiköiden -
eli PMF:n kanssa, joka saa ohjeensa Iranista.
Tämä on johtanut PMF:n törmäys- kurssille Turkin sotavoimien kanssa.
Se operoi parhaillaan luoteis-Irakissa.
Onko tästä ulottuvuudesta tullut osa laskelmaa -
tässä kontekstissa?
- Kun vaalitulokset tulivat -
Turkki tuki sunnipuolueita, -
mutta kurdipuolueet saavuttivat suuren voiton.
Kurdistanin demokraattinen puolue ja Irakin sunnialueet -
saivat huomattavan osan parlamenttipaikoista.
Turkki yritti saada sunnipuolueet yhteen.
Se yritti saada neuvotteluja näiden välille.
Turkki yritti saada ne samalle puolelle pöytää -
ja muistutti niitä yhteisistä intresseistään.
Tämä siis diplomaattisella ja poliittisella puolella.
Mutta Irakissa kaikella on myös sotilaallinen puolensa.
Joskus poliittiset debatit käydään siellä sanojen sijasta aseilla.
Tämä on iso ongelma.
Turkilla ei ole osaa Irakin sotilaallisissa selvittelyissä.
Turkki on keskittynyt PKK:n vastaiseen taisteluun.
Iran pitää PKK:ta suojavallina ja esteenä Turkkia vastaan.
Näin se voi lisätä vaikutusvaltaansa etelässä ja sekaantua Irakin asioihin.
Iran haluaa pitää Turkin poissa -
ja estää sitä ajamasta PKK:ta pois Irakista.
Se haluaa pitää myös Israelin Hizbollahin avulla pois Irakista, -
samoin muut arabivaltiot.
Iranin toiminta alleviivaa sitä että se haluaa ison roolin.
Se haluaa muiden keskittyvän muihin asioihin -
samalla kun se tekee asioitaan Irakissa.
Iran sai Isiksen vastaisen taistelun aikana paljon vipuvoimaa Irakissa.
Iranin militiat saivat oikeutuksen olla siellä, ja se on nyt Turkin huoli.
Nyt nämä militiat pommittavat Turkin tukikohtia Irakissa.
Ne uhkaavat toistuvasti turkkilaisia iskuilla.
Nämä Iranin toimet osoittavat sen -
että Iranin toiminnan rajoittaminen Irakissa on kaikkien etu.
Valitettavasti sopassa ovat myös kurdit, shiiat ja sunnit.
Kaiken lisäksi tasapaino puuttuu.
Kurdit pelaavat omaa peliään.
Sunnit ovat heikentyneet niin paljon -
että heillä on vain poliittis-sosiaalinen hallinta.
Sotilaallisesti he ovat heikkoja.
Irakin armeija ei ole osallisena poliittisessa debatissa.
Kun aseet puhuvat poliittisissa asioissa, -
niin militioilla on silloin sananvalta.
Jotta tähän saadaan tasapaino, Irakin sunnien asemaa pitää työstää.
- Aikamme on lopussa, mutta kenraali Kimmitt, -
voitko tarjota hopeareunuksia tilanteeseen. Sinä käyt usein Irakissa -
ja tunnet maan dynamiikan.
Kenraali Kimmitt, 40 sekuntia aikaa.
Miten tästä eteenpäin?
- Irakille on hyvin vähän hopeareunuksia tarjolla.
Se ei ole kuitenkaan hajonnut valtio, -
sillä on taipumus hautoa asioita.
Tämän viikon aseellinen konflikti kertoo siitä -
että moninapaisessa järjestelmässä on vikaa.
Mutta yhtä nopeasti kuin aseet vedettiin esiin, ne myös piilotettiin.
Niitä käytetään enemmänkin pelotteluun kuin sisällissotaan.
Jos väliaikainen tulitauko tulee pitämään -
niin hallitus tekee tästä tarkat analyysit.
Ehkä hallitus saa tästä vipuvartta poliittisen tilanteen ratkaisemiseksi -
koska jos tilannetta ei ratkaista, niin väkivalta lisääntyy.
Joten tilanne voi toimia katalysaattorina -
poliittisen umpikujan ratkaisemiseksi.
- Palataan tähän aiheeseen uudelleen.
Kiitos kenraali Kimmitt, herra Özkizilcik ja herra Oren.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi