Tervetuloa Jerusalem studioon!
Ydinohjelman lisäksi Iranin toiminta Libanonissa, Syyriassa, Jemenissä -
ja Irakissa sekä merialuiden vihamielisyydet arabian niemimaalla -
ovat yhdistäneet länsimaita paremman sotilasyhteistyön merkeissä.
Kaksi tärkeintä tahoa tässä uudessa voimamittelössä -
ovat CENTCOM:in 5. Laivasto ja Israelin ilma- ja merivoimat.
Aiheesta keskustelevat Washingtonista -
eläköitynyt prikaatinkenraali Mark Kimmit, -
joka on entinen poliittis-sotilaallisis- ta asioista vastaava varaulkoministeri.
Kiitos!
Keski-Israelista mukana on eläköitynyt prikaatinkenraali Relik Shafir, -
joka on Israelin ilmavoimien entinen komentaja. Tervetuloa!
Hyvää iltapäivää!
Studiossa on toimittajamme ja mm. Suurvallat Pelissä-ohjelman juontaja -
herra Amir Oren.
Antakaa meille lyhyt tilannekatsaus aiheeseen.
Vierailijamme ovat tilanteessa eturintamalla, -
ja me olemme vain sivustakatsojia.
Puhun siis hyvin lyhyesti.
CENTCOM:in ilmavoimien osasto, -
nykyiseltä nimeltään AFCENT, -
kenraali Gregory Gion johdolla -
ja vara-admiraali Brad Cooperin johtama 5. Laivasto -
ovat tehneet erinomaista yhteistyötä -
Israelin meri- ja ilmavoimien kanssa.
Tämä on erittäin rohkaiseva merkki.
Käännytään heti yhden kenraaleista puoleen, -
jotka ovat koordinoineet ja johtaneet näitä toimia.
Kenraali Kimmit, miten ainutlaatuinen suhde on -
USA:n Lähi-idän yksikön CENTCOM:in ja Israelin välillä -
sekä laajemmin Lähi-idässä, -
suhteessa Saudi-Arabiaan ja Persianlahden valtioihin, -
jotka tekevät läheistä yhteistyötä Yhdysvaltojen kanssa?
On selvää, että Israelin siirtäminen AOR:ään Euroopan osastosta -
on ollut merkittävä voimaannuttava tekijä.
Sitä se tulee olemaan jatkossakin Iranin uhkaa vastaan.
Ongelma on kuitenkin edelleen alueen integroitunut ilmatorjunta.
Yhdysvallat ja Israel tietysti jatkavat yhteistyötä.
Jopa ennen Israelin siirtoa CENTCOM:iin, -
haasteena on ollut tuoda Lähi-idän valtiot yhtenäiseen linjaan -
ennakko varoitusjärjestelmän ja jaetun tiedustelutiedon suhteen.
Trumpin hallinnon aikana oli puhetta, että ratkaisu voisi olla -
Lähi-idän NATO.
Se oli tyhmä ehdotus niiden taholta, jotka usoivat sen onnistuvan.
Jos ei edes voida rakentaa yhteistä ennakko varoitusjärjestelmää -
Iranista ammutuille ohjuksille, -
olen huolissani siitä, että aluepuolus- tuksen kehittämisestä huolimatta, -
mikäli osapuolet eivät jaa tiedustelutietoa ja ennakkovaroituksia-
olemme erittäin haavoittuvaisia Iranin ohjusuhalle tulevaisuudessa.
Kenraali Shafir, mikä on teidän näkemyksenne tästä suhteesta?
Huomataan, -
että kenraali Kimmit puhui totta.
Katsotaan asiaa optimistisesti -
ja verrataan nykytilannetta kahden vuoden takaiseen.
Kehitystä on tapahtunut.
Suuri ongelma on, että arabivaltiot ja Persianlahden valtiot -
eivät voi jakaa tiedustelutietoa keskenään -
Israelista puhumattakaan.
Kysymys kuuluu myös, haluavatko he näyttäytyä -
Israelin suorina kumppaneina.
Mikä on heidän näkemyksensä Yhdysvaltojen roolista tällä hetkellä?
Yhdysvallat on selvästi vetäytynyt -
aiemmasta päätöksestään johtaa koalitiota.
Yhdysvaltojen mielenkiinto Lähi-itää kohtaan on hiipumassa.
Sekä Israel että Persianlahden valtiot ymmärtävät tämän.
Kysymys on monisäikeinen.
Toisin kuin mitä me länsimaissa ajattelemme, -
puheiden tulisi olla linjassa sen kanssa, mitä pelätään -
ja mitä ollaan valmiita tekemään haasteiden ratkaisemiseksi.
Yleensä Lähi-idässä huolehditaan -
tulevaisuuden haasteista.
Toinen asia on ryhtyä toimeen -
tai löytää strategia, joka johtaa yhteistyöhön ja harjoituksiin.
Strategisen näkökulman lisäksi, -
tulee huomioida kulttuuriset näkemyserot -
haasteista ja niiden ratkaisuista.
Kenraali Kimmit, nyökyttelitte päätänne myöntymisen merkiksi.
Voisi kuitenkin luulla, että Aabraham-sopimukset olisivat jo -
ratkaisseet osan kenraali Shafirin mainitsemista asioista.
Onko Israelin ja sen Persianlahden kumppaneiden välillä nähtävissä -
laajempaa yhteistyötä niiden maiden lisäksi, -
jotka ovat halunneet normalisoida suhteensa Israelin kanssa?
Puhumme nyt sotilaallisista emme diplomaattisista kysymyksistä.
Yhdysvalloilla on diplomaattiset suhteet Kiinan ja Venäjän kanssa, -
mutta emme tee sotilaallista yhteistyötä toistemme kanssa.
Olemme varmasti kaikki samaa mieltä siitä, -
että on hyvin epätodennäköistä, että Persianlahden valtiot jakaisivat -
tiedustelutietoa keskenään.
Jos halutaan toimia oikein, tulisi tiedustelutietoa jakaa sekä -
muodostaa yhteinen operatiivinen pohja, johon kukaan ei ole valmis.
Kommentoin Yhdysvaltojen kiinnostuksen hiipumista Lähi-itään.
Kiinnostuksen tasoa ei voida mitata vain maajoukkojen määrällä.
On tärkeä huomauttaa, että Yhdys- valtojen armeija on erittäin joustava.
Se pystyy lyhyessä ajassa siirtämään lentotukialuksensa -
Etelä-Kiinan mereltä Persianlahdelle.
Muistutan myös, että Kylmän sodan kireimpänä aikana -
ennen vuotta 1990 -
Yhdysvalloilla ei ollut paljon sotilaita alueella.
Heidän piti pystyä toimittamaan sinne 10 divisioonaa 10 päivässä.
Armeijan moderni joustavuus -
tulee varmasti olemaan Yhdysvaltojen Lähi-idän toiminnan -
sotilaallinen kulmakivi.
Pystymme liikuttamaan joukkoja nopeasti.
Mitä tulee suhteisiin Persianlahden valtioiden kanssa, -
Aabraham-sopimukset ovat paranta- neet niitä ehkä diplomaattisesti, -
mutta ei sotilaallisesti.
Mitä mieltä sitten olette niistä alueen valtioista, -
jotka ovat selvästi huolissaan Yhdysvaltojen vetäytymisestä?
Käytännössä näin ei ehkä ole.
Tästä on monia eri ajattelumalleja.
Mitä haluatte välittää näille alueellisille kumppaneille?
Kerromme heille, että ylläpidämme ja lisäämme harjoituksia -
näiden maiden kanssa.
Jaamme niiden kanssa merkittäviä määriä tiedustelutietoa.
Meillä on myös aseistukseen ja varusteluun liittyviä koulutusohjelmia -
etenkin terrorisminvastaisia ohjelmia.
Alueen merkittävin diplomaattimme ei ole paikallinen suurlähettiläs -
tai ulkoministeriö, -
vaan alueella lähes pysyvästi oleskeleva CENTCOM-komentaja, -
joka työskentelee näiden valtioiden kanssa.
Tämän viestin välittäminen on hänen vastuullaan.
Hänen tehtävänsä on saada alueen johtajat ymmärtämään, -
että vaikka yhdysvaltalaissotilaiden määrä alueella on vähentynyt, -
olemme edelleen yhtä sitoutuneita puolustusvelvollisuuksiimme.
Tämä onkin ehdottomasti CENTCOM -komentajan tärkein tehtävä.
Tiedän, että kenraali Kimmitin täytyy pian lähteä seuraavaan tapaamiseen.
Sallinette minun kysyä vielä yhden nopean kysymyksen.
Viimeisen puolen vuoden aikana Yhdysvallat vetäytyi Afganistanista -
ja nyt on meneillään Venäjän ja Ukrainan välinen sota.
Näitä tapahtumia oli vaikea ennustaa.
Mikään organisaatioista ei vuoden 2021 alun vuosiraporteissaan -
osannut ennustaa näitä kahta tapahtumaa.
Mitä arvioisitte, että näistä kahdesta tapahtumasta opitaan, -
kunhan olemme pystyneet sulattamaan niiden seuraukset?
Afganistanin opetuksen saimme Vietnamissa vuonna 1971.
Emme kuitenkaan ottaneet siitä opista vaaria.
Venäjän ja Ukrainan tilanteesta uskon syntyvän tarpeen -
maajoukoille ja liittolaissuhteille.
En kuitenkaan usko tämän aiheuttavan järisyttäviä muutoksia -
maailmanjärjestykseen, -
vaan tilanne palautunee ennalleen puolen vuoden sisällä.
Yhteistä Ukraina-Natolle ja Afganis- tanille on kumppaneidemme usko -
Yhdysvaltojen haluun nousta takajaloilleen tiukan paikan tullen.
Kuten aiemmin sanoin, CENTCOM -komentajan toinen tehtävä on -
vakuuttaa kumppanimme, että huolimatta Afganistanin tapahtumista -
ja Yhdysvaltojen passiviisuudesta Ukrainan puolustuksessa, -
Yhdysvallat tulee todennäköisesti tukemaan heitä kriisitilanteissa.
Kiitos ajastanne kenraali.
Teillä alkaa pian seuraava tapaaminen.
Jatkamme tästä kenraali Shafirin kanssa.
Kenraali Shafir, oletteko vakuuttunut, -
että yhteistyö Israelin ja sen Persianlahden kumppaneiden välillä -
kulkee oikeaan suuntaan?
Etenkin niiden, jotka ovat CENTCOM:in suojan alla, -
mutta eivät ole normalisoineet suhteitaan Israelin kanssa.
Tähän voi vastata kahdella tapaa.
Ensimmäinen on, että sotilasyhteistyö sinäänsä -
ei ehkä ole todennäköistä.
Persianlahden valtiot pitävät itseään Iranin ensisijaisina kohteina -
riippumatta siitä, kuka heitä vastaan hyökkää.
Se voi olla Yhdysvallat, Israel tai kuka vaan.
Persianlahden valtiot joutuvat kärsimään.
He haluavat rauhoittaa Irania -
myötäilemällä ja olemalla ystävällisiä.
Tämä on nähty viime kuukausina, -
vaikka Iranin tukijoukot tekivätkin iskuja näihin valtioihin.
Toinen kuva, jota he haluavat välittää on, -
että he pystyvät pysäyttämään Iranin -
sekä uhkailemaan heitä -
mahdollisella yhteistyöllä Israelin kanssa.
Ehkei samalla rintamalla, -
mutta esimerkiksi ilmatilan jakamisella -
tai auttamalla tankkaamaan koneita maassa -
tai muunlaisella sotilaallisella -
taustayhteistyöllä.
Heillä on erittäin herkkäluontoinen tilanne, -
jossa he uhkaavat yhteistyöllä Israelin kanssa, -
muttei kuitenkaan liikaa, jotta Iran ei pidä heitä suorana vihollisena.
Israelin ilmavoimien komentaja vieraili Persianlahdella.
Persianlahden valtiot olivat erittäin vieraanvaraisia häntä -
ja pääministeri Bennettiä kohtaan.
Uskon tämän kuuluvan pakolliseen peliin.
Kun tulee aika, jolloin vaaditaan heidän tukeaan, -
sen varaan ei voida tällä hetkellä täysin laskea.
Tuodaan myös kenraali Kimmitin kommentit tähän kontekstiin.
Seuraava CENTCOM-komentaja kenraali Kurilla -
on arvostettu ilmavoimien upseeri -
ja hän on ollut Lähi-idässä useasti eri tehtävissä -
ja hänellä on laaja ymmärrys alueen eri toimijoista.
Hän korosti puheessaan yhä uudelleen -
tulevaisuuden yhteistyön ainutlaatuisuutta -
etenkin ennakkovaroituksissa, ilmatorjunnassa -
ja Iranin uhan haasteiden torjunnassa.
Se uhkaa ja hyökkää jatkuvasti Yhdysvaltojen kumppaneita vastaan, -
jotka ovat myös Israelin strategisia kumppaneita.
Senaatin hyväksymä kenraali Kurilla -
astuu pian John McKenzien tilalle.
Hän sanoi Iranin olevan suurin uhka.
Tähän liittyy kuitenkin ironiaa.
Niin kauan kuin Israel oli EUCOM:in alaisuudessa, -
jonka johtaja on myös NATO-joukkojen komentaja, -
Israelin piti huomioida NATO:n toiminta myös Välimerellä.
Tällä hetkellä Israel on oletettavasti Euroopan ulkopuolella.
Eurooppa kuitenkin jahtaa Israelia, koska Venäjä on Syyriassa.
Syyria kuuluu CENTCOM:in ja Venäjä EUCOM:in alaisuuteen -
Yhdysvaltojen organisaatiossa.
Syyria ja Venäjä ovat tänä päivänä yksi ja sama.
Turkki kuuluu EUCOM:iin ja sijaitsee Syyrian rajalla ja operoi siellä.
Israelin täytynee päästä uuteen yhteistyösopimukseen, -
vähän kuten ydinsopimus, -
Venäjän kanssa koskien Syyrian konfliktin ratkaisemista.
Israel jatkaa hyökkäyksiä Iranin tukikohtiin Syyriassa.
Venäjä saattaa olla proaktiivisempi -
ja estää Israelin liikkumisvapautta etenkin ilmateitse.
Israelin ja Iranin suhteen on siis uusi heikko kohta -
liittyen Syyriassa oleviin venäläisjoukkoihin.
Kenraali Shafir, puhutaan etenkin Iranin uhasta, -
ja tilanne on nyt entisestään kiristymässä Euroopassa.
Se vaikuttaa tietysti myös Lähi-itään.
Ottaen huomioon Iranin ydinasepyrki- mykset ja siihen liittyvän toiminnan, -
riippumatta meneillään olevista diplomaattisista aloitteista, -
kuinka päättäväinen Israel on aikomuksissaan estää Irania -
kehittämästä ydinasetta tai vielä enemmän?
Israel on erittäin päättäväinen.
Meidän tulisi katsoa konfliktin yli.
Konfliktissa ei välttämättä isketä ydinlaitoksiin, -
joiden avulla on operatiivisesti -
erittäin vaikea -
pysäyttää Iranin ydinohjelmaa -
ilman Yhdysvaltojen ilmavoimien tukea.
Israelin ilmavoimat on luonteeltaan taktinen.
En paljasta nyt mitään salaisuuksia.
F15-hävittäjien kantokyky on noin 1360 kg.
B2- ja B1-hävittäjät taas -
voivat kantaa 11300 kg painoisia bunkkerin tuhoajia.
Kaikki ymmärtävät ilmavoimien ylivoimaisuuden -
Iranin ilmatilassa pitkällä aikavälillä.
Ydinohjelman tuhoaminen kestäisi jopa viikkoja.
Muut kohteet ovat ehkä helpommin saavutettavissa.
Kuten esimerkiksi -
Iranin miehittämättömät ilma-alukset, satamat -
ja alueella olevat Iranin käyttämät maaohjusalustat, -
joita on tietysti myös Libanonissa.
Ehkä suoraa yhteenottoa ei tule -
Israelin ja Iranin välillä itse ydinlaitoksista tietysti ilmateitse.
Iskuja voidaan kuitenkin tehdä muihin kohteisiin.
Uskon kuitenkin, että ilman operatiivistä yhteistyötä -
Yhdysvaltojen ilma- ja merivoimien kanssa -
emme tule näkemään suoraa hyökkäystä Iranin ydinlaitoksiin.
Israelin tulee kuitenkin tarkkailla Iranin toimintaa alueella.
Kohteet voivat olla alueilla, -
joihin on helpompi iskeä, -
kuin mitä olemme ydinohjelmasta kuvitelleet.
Herra Oren?
Vuonna 1991 Irakin ydinreaktoriin tehtiin isku, -
johon myös kenraali Shafir osallistui yhtenä 8:sta lentäjästä, -
jotka osuivat kohderakennukseen.
Vuonna 2007 iskettiin Pohjois- Korean ydinreaktoriin Syyriassa.
Näitä tapauksia ei edeltänyt Israelin uhkailu.
Ne olivat yllätyshyökkäyksiä, -
jotka saavuttivat tavoitteensa.
Viimeisen 10 vuoden aikana on tapahtunut päinvastaista.
Useat Israelin poliittiset johtajat ovat väittäneet -
Israelin pian hyökkäävän Iraniin, ellei tai kunnes jotain tapahtuu.
Ukrainan viime aikaiset tapahtumat -
ovat romuttaneet kaikki oikeutukset pommituksille, -
jotka voivat aiheuttaa vahinkoa siviilialueilla.
Suurin osa Iranin ydininfrastruktuurista -
ei ole siviiliväestön lähellä.
Operaatio voisi kuitenkin eskaloitua täysimittaiseksi sodaksi.
Hallituksen kohteisiin Teheranissa ja muualla voisi kohdistua iskuja.
Israelilla on paine olla tekemättä sitä kineettisesti, -
mutta mahdollisesti kyberhyökkäyksinä -
tai erikoisjoukkojen täsmäoperaatioina.
Yhdyn siis kenraali Shafirin johtopäätökseen, -
mutta halusin lisätä siihen tämän näkökulman.
Ilmavoimien lisäksi on muitakin ulottuvuuksia, -
vaikka se onkin Israelin puolustusvoimien vahvin osa-alue.
Kenraali Shafir, Israel pyrkii tällä hetkellä kasvattaman voimaansa -
ja varmistamaan laadullisen sotilaallisen etulyöntiasemansa -
etenkin suhteessa sen suurimpaan viholliseen Iraniin.
Ymmärtääkö Israel aidosti -
seuraavan tason vaatimukset, -
varmistaakseen Iranin pysäyttämisen ja sen, -
mitä Israel on valmis tekemään asian eteen lähitulevaisuudessa?
Puolustuksen näkökulmasta Israel on tehnyt hartiavoimin töitä -
varmistaakseen, etteivät Iranin ohjukset -
tai mitkään sotakärjet -
päädy Israelin ilmatilaan.
Ne pysäytetään ilmakehän ulkopuolella -
käyttämiemme ilmatorjuntakalustojen avulla.
Esimerkiksi nuoli-tyyppinen torjunta -
pystyy pysäyttämään ohjuksia -
satojen kilometrien korkeudessa -
Syyrian ja jopa Irakin alueella Israeliin ammuttaessa.
Tämä on puolustuksen näkökulma.
Iran ei muuten pysty iskemään Israeliin, -
ellei se käytä Libanonissa olevia tukijoukkojaan, mikä on asia erikseen.
Mitä tulee Israelin hyökkäykseen Iraniin, -
koska Israelin ilmavoimat on luonteeltaan taktinen, -
muut kohteet voivat saada Iranin -
toimimaan vastuullisemmin.
Ne eivät ole ydinlaitoksia.
Hormuzin salmen ympärillä on muitakin kohteita.
Ilmavoimista meidän tulisi myös tiedostaa se, -
että jos kädessäsi on vasara, kaikki ongelmat näyttävät sinusta nauloilta.
Tässä tapauksessa meidän kannattaisi olla viisaampia -
eikä turvautua brutaaliin voimankäyttöön.
Emme voi resursseillamme saada aikaan suurta muutosta.
Uskon, että ilmavoimien sijaan -
yhteistyön ja erilaisten taktiikoiden avulla saadaan enemmän aikaiseksi.
Mainitsen myös, -
että Venäjän hyökättyä Ukrainaan, -
maailman näkemys mieli- valtaisuudesta tulee muuttumaan -
lähitulevaisuudessa.
Ei tulisi siis tarttua ensimmäiseen ilmiselvään vastaukseen.
Tilanteeseen on muitakin ratkaisuja.
Muuttuvien tilanteiden myötä myös käsitykset muuttuvat.
Käsittelemme jokaista aihetta uudesta näkökulmasta.
Aikamme on lopussa. Kiitos kenraali Shafir, herra Oren -
ja kenraali Kimmit, joka oli mukana ohjelman alussa.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Valtanen