Tervetuloa Jerusalem studioon!
Olen Miri Eisin ja toimin Jonathan Hessenin sijaisena tällä viikolla.
Yksi jokaisen valtion suurimmista haasteista on oppia -
aiemmista konflikteista ja paremmin varautua tuleviin yhteenottoihin.
Israelin kohdalla seuraava konflikti voi olla aivan nurkan takana.
Se voi olla etelässä Hamasia tai pohjoisessa Hizbollahia vastaan.
Viime aikoina on myös kuultu yhä enemmän huhuja -
mahdollisesta suorasta yhteenotosta Iranin islamilaista hallintoa vastaan.
Aiheena on Israelin valmiustaso ja se, mitä Israel on oppinut virheistään.
Vieraina meillä on alan asiantuntijoita.
Tervetuloa eläköitynyt eversti tr. Eran Lerman, -
joka on TV7 Lähi-idän ajankohtaisohjelman toinen juontaja, -
Jerusalemin strategia-instituutin varajohtaja -
sekä Jerusalem Strategic Tribunen päätoimittaja.
Kiitos Miri!
Tervetuloa myös eläköitynyt prikaatinkenraali Relik Shafir, -
Tel Nof-tukikohdan Israelin ilmavoimien entinen komentaja.
Shalom Relik! - Hei!
Annetaan aluksi puheenvuoro analyytikollemme Amir Orenille, -
joka antaa meille kokonaiskuvan aiheesta. Amir, olkaa hyvä.
Hei Miri ja tervetuloa juontamaan ohjelmaa.
Olemme ottaneet opiksi sekä lähi- että kaukaisesta menneisyydestä.
Meidän tulee luonnollisesti tarkastella niitä oppeja, -
jotka sopivat kaikkiin konflikteihin.
Meillä on taipumus aina uudelleen valmistautua sotaan, -
joka ei tule toistumaan -
ainakaan samalla tavalla tai samaa vihollista vastaan.
Auttaakseni meitä orientoitumaan uudelleen aiheeseen, -
tarkastellaan Israelin puolustusvoimien -
muutama päivä sitten julkaisemia lukuja vuodesta 2021.
Näyttää siltä, että julkisuuteen on tullut vain jäävuoren huippu -
operaatioista.
Todellisuudessa käytössä oli yli 1000 taisteluyksikköä.
Samanlaisia kuin, joissa kenraali Shafir oli mukana taistelulentäjänä -
ja sittemmin heidän johtajanaan.
Käytössä oli myös yli 300 helikopteriyksikköä, -
joista osa oli operatiivisissa, osa pe- lastus- ja osa koulutustarkoituksissa.
Monet näistä yksiköistä olivat Syyriassa -
torjumassa Iranin etenemisyrityksiä.
Tehtiin myös kymmeniä laivasto-operaatioita, -
käyttäen esim. sukellusveneitä kommandojoukkoja ja ohjusaluksia.
Monet olivat salaisia operaatioita, joilla varauduttiin seuraavaan sotaan.
Meidän ei siis tulisi aliarvioida sellaista, -
mistä emme tiedä mitään.
Pääosin operaatioiden tarkoitus on ollut joko valmistaa -
Israelin puolustusvoimia suureen sotaan -
tai suojella Israelin rajoja -
kuten muurin vartijat viime toukokuussa.
Se on myös toiminut pelotteena Hizbollahille ja Hamasille.
Eversti Shafir, kysyn teiltä seuraavaksi.
Relik, Israelin ilmavoimat tunnetaan sen kyvystä ottaa opiksi menneestä.
Se on sisäänrakennettu ilmavoimiin enemmän kuin mihinkään muuhun -
puolustusvoimien osastoon.
Miten teidän näkemyksenne mukaan Israelin ilmavoimat -
on ottanut opikseen virheistä -
varautuakseen paremmin tuleviin yhteenottoihin niin, -
ettei se toista samoja virheitä?
Mikä pakottaa ilmavoimat ottamaan opikseen virheistään on se, -
että kaikki videoidaan.
Kaikki operatiivinen ja koulutustoiminta tallennetaan.
Niihin voidaan palata jälkikäteen.
Kaikkea toimintaa, käskyjä jne. -
voidaan arvioida.
Näin lentäjien ja komentajien toiminta on läpinäkyvää.
He raportoivat kaiken tapahtuneen.
Se ei tarkoita, että he olisivat parempia kuin muut, -
vaan kaikkea voidaan analysoida jälkikäteen.
Tapahtumia ei yleensä kyseenalaisteta.
Verrataan suunnitelmia ja tuloksia ja arvioidaan olivatko ne riittäviä.
Pitäisikö samaa toimintaa jatkaa vai muuttaa?
Virheistä oppimiseen liittyy siis paljon teknologiaa, -
ilmavoimien psykologiaa ja filosofiaa.
Lisäksi ilmavoimat vahvistaa nuoria upseereja hakuprosesseissa -
vertaisarviointien ja muiden kriteerien kautta.
Tämä mahdollistaa alemmassa asemassa olevien nousun, -
mikäli komentajat ovat tehneet virheen taustatukimuksissa -
tai tulosten analysoinnissa.
Alemmassa asemassa olevat keksivät uusia ideoita, -
joita komentajat eivät torpedoi.
Tämä mahdollistaa ilmavoimien jatkuvan kehityksen -
ja varautumisen seuraavaan haasteeseen.
Muistetaan, että vuonna 1973 -
ilmavoimat ei ymmärtänyt ilmatorjuntaohjusten vaikutuksia.
Tämä muistetaan aina, kun ajatellaan tulevaisuutta.
Meidän tulee analysoida tulevaisuutta tarkkaan.
On hieno tapa esittää asia heikkouksien ja vahvuuksien kautta -
ja antaa nuorelle sukupolvelle mahdollisuus.
Eversti Lerman, mietin laajempaa kokonaiskuvaa.
Meillä on uusi pääministeri.
Todennäköisesti seuraava konflikti tapahtuu uuden pääministerin aikana.
Miten uskot, että virheistä opitut asiat saadaan pantua käytäntöön, -
kun maassa on uusi hallitus, joka päättää puolustuksesta?
Onko sillä vaikutusta ja uskotko uuden hallituksen kykenevän siihen?
Pääministeri ei ole mikään pysty- metsästä tullut kokematon henkilö.
Hän on toiminut puolustusministerinä -
ja istui hallituksessa useita vuosia eri nimikkeillä.
Hän osallistui ministerin asemassa -
neuvotteluihin edellisessä konfliktissa Gazassa vuonna 2014.
Hän oli oppositiossa edellisellä kierroksella vuonna 2021.
Hänellä on tietysti ensisijaisesti puolustusministeriön tuki.
Sitä johtaa entinen armeijan komentaja, -
jolla on laaja tietämys asioista.
Lisäksi hänen rinnallaan on myös erittäin kokenut ammattilainen -
kansallisesta turvallisuusneuvostosta,-
joka tulee fysiikan alalta.
Erittäin taitava mies.
Tänä päivänä suurin haaste on Iran.
Uskon, että tätä varten meillä on tarvittava tiimi.
Meillä on syvempiäkin kysymyksiä -
kuten IDF:n kyvykkyys.
Epäilemättä ilmavoimat kehittyy jatkuvasti, -
ja varustautuu sotien välissä.
Tiedustelukykymme ovat kasvaneet moninkertaisesti -
Israelin teknologiakehityksen ja kyberosaamisen ansiosta.
Se on siinä ehkä maailman toiseksi paras.
Toisaalta myös muuta osaamista tarvitaan.
Ei voi olettaa, että seuraava sota on samanlainen -
kuin toukokuussa 2021 käyty ilma- ja kybersota.
Kysymys kuuluu, onko meillä riittävästi maajoukkoja.
Pystymmekö torjumaan vakavan hyökkäyksen -
Israelin takamailla?
Vastaukset näihin kehittyvät jatkuvasti.
En halua kuulostaa pessimistiseltä.
On kuitenkin vielä paljon tehtävää ja paljon työtä tehdään parhaillaan.
Olemme oppineet vuoden 2006 ja jossain määrin myös vuoden 2014 -
tapahtumista -
mitä tulee maajoukkojen rajoituksiin ja vaikeuksiin kentällä.
Erittäin hyvä pointti ja haluan jatkaa tästä Amirin kanssa.
Eran puhui surkastumisesta, joka on kova termi.
Puhutaan tässä yhteydessä -
sekä Israelin maan että IDF:n surkas- tumisesta. Miten näette tämän?
Ensimmäinen asia ovat uhrit -
eli sodan hinta ihmishengillä mitattuna.
Jokainen valtio haluaa joukkojensa palaavan turvallisesti kotiin.
Israelin päättäjille tämä on suuri huolenaihe.
Vain pari vuosikymmentä toisen maailmansodan jälkeen paljastui, -
että joukkojenkuljetusalus, joka liikkui Englannista Normandiaan, -
sai osuman saksalaisen sukellus- veneen ampumasta torpedosta.
Lähes 800 laivalla olleista menehtyi.
Israel menetti saman verran 6 päivän sodassa.
Sodan menetyksen suuruusluokka Israelin valtiolle, -
jonne ammuttaisiin ohjuksia ja raketteja, -
sekä taistelukentälle, jos siellä on liikkuvia osia -
kuten tankkeja, jalkaväkeä ja tykistöä, -
on aina Israelin päättäjien mielessä.
Siksi sota halutaan pitää mahdollisimman lyhyenä.
Suoritetaan tarvittava operaatio niin nopeasti kuin mahdollista.
Lisäksi puhuttaessa laadullisesta sotilaallisesta etulyöntiasemasta, -
alun perin sillä tarkoitettiin laadun ylittävän määrän.
Israelilla on aina ollut pieni joukko isoja vastaan.
Israelilla ei ollut mitään mahdollisuutta kilpailla -
ympäröivien arabimaiden kanssa kaluston määrässä.
Joten Israel halusi uusimmat ja hienoimmat teknologiat.
Tällä tavoin se pystyisi voittamaan hyökkäyssodat.
Laadun toinen puoli on myös päätöksenteko ja henkilöstöhallinta -
sekä kuten Relik Shafir mainitsi myös puolustusvoimien johtaminen, -
etenkin armeijan operatiivisessa osastossa ja ilmavoimissa.
Tiedustelun, operaatioiden ja suunnittelun välinen -
saumaton yhteistyö -
takaa laadukkaan sodankäynnin.
Ehdottomasti.
Relik, viittaan kokemukseenne ilmavoimissa ja lisään, -
että teillä on kokemusta myös ilmatorjunnasta.
Puhumme ohjuksista, ilmatorjunta- ohjuksista ja torjuntahävittäjistä.
Mietitään viimeistä paria viikkoa, -
jolloin Gazasta on ammuttu ilmatorjuntaohjuksia.
Iran on yrittänyt harjoitella pitkänmatkan ohjuksillaan.
Onko Israel varautunut -
ja ottanut opiksi virheistään -
kohdatakseen seuraavan sodan tuomat haasteet?
Olemme oppineet, -
että ohjusten ja rakettien määrässä on ero.
Ohjuksissa on navigointijärjestelmä, -
joka mahdollistaa paremman osumatarkkuuden.
Luvuista tiedämme sen, -
ettemme voi torjua kaikkia ohjuksia tai raketteja, -
joita Hizbollah tai Hamas lähettävät.
Meidän tulee keksiä tähän ratkaisu.
On ymmärrettävä, että tulee vahinkoja -
ja tappioita armeijalle ja siviili-infrastruktuurille, -
joka on merkittävämpää, mikäli he hyökkäävät täydellä voimalla.
Tähän tulee varautua psykologisesti -
sekä harjoitella.
Toinen kysymys kuuluu, -
miten pystymme vastaamaan ristituleen, jota odotamme jatkossa?
Siihen kuluu vielä useita vuosia.
Ehkä laser-tyyppinen puolustus voi tehota tähän -
ja onnistuu torjumaan enemmän ohjuksia ja raketteja -
kuin esimerkiksi rautakupoli.
Iranin uhkaan tulee vastata -
ilmakehän yläpuolella ilmaohjuksilla -
ja keskikantaman ohjuksilla.
Tietokonejärjestelmämme pystyvät jäljittämään ohjusten lentoradan -
ja ampumaan ne alas. Vielä ei puhuta sadoista ohjuksista.
Mannertenvälisiä ballistisia ohjuksia -
ammuttaisiin Israelia päin.
Näitä varten Israelilla on Daavidin linko-ilmapuolustusjärjestelmä.
Palaan takaisin psykologiaan.
Mitä enemmän pystymme pelottele- maan niitä, jotka ampuvat meitä päin,-
ja saamaan heidät miettimään kahdesti ennen ohjusten ampumista, -
sillä he menettävät oman infra- struktuurinsa, tarkoitan Hizbollahia, -
sen parempi.
Israelin kokemat vahingot tulevat olemaan merkittävät.
Tämä on erittäin tärkeä huomio. Eran, voisitteko jatkaa tästä -
ja kertoa Israelin sisäisestä resilienssistä -
sekä ulkoisesta pelottelukyvystä -
muiden konfliktien jälkimainingeissa. Mikä on tilanne tällä rintamalla?
Aloitetaan resilienssistä.
Ystäväni, kollegani ja kanssatoimittaja Jerusalemin strategia-instituutista -
tr. Pnina Shuker kirjoitti väitöskirjassaan, -
että käsitys siitä, että demokratiat eivät suvaitse kuolonuhreja, -
on väärä.
Demokratiat voivat sietää suuriakin määriä kuolonuhreja, -
mikäli se uskoo sodan olevan voitettavissa tehokkaasti -
ja uskoo sen olevan taistelun arvoista.
Israelille kyse on olemassaolosta vihollisia vastaan, -
jotka haluavat tuhota meidät eivätkä tavoittele pelkkää yhteenottoa.
Tämä pätee Iraniin ja sen tukijoukkoihin kuten Hizbollahiin.
Resilienssi kuitenkin vaatii tietynlaista moraalia.
Tämä nähtiin selvästi v. 1991, kun Irak ampui ohjuksia Israeliin, -
ja Israelilla ei näyttänyt olevan tarpeeksi resilienssiä, -
koska Israel oli luvannut amerikkalaisille olla tekemättä mitään.
Se oli ehkä oikea päätös, mutta se vaikutti kansan mielikuviin.
Maavoimien ja ilmavoimien tehtävä on yhdessä -
tarjota viholliselle lyhyt ja tehokas sota -
sekä yhteiskunnan resilienssi uhreille tulevassa sodassa.
Näin on aina ollut.
Siksi presidentti Roosevelt määräsi Doolittle-operaation, -
jolla ei ollut mitään sotilaallista merkitystä.
He halusivat näyttää heti Pearl Har- borin jälkeen, että Japaniin isketään.
Sama logiikka pätee tänä päivänä.
Mitä tulee pelotteluun, -
tiedustelumme on ylivoimainen jopa syvällä Iranin sisällä, -
menemättä enempää yksityiskohtiin.
Iranilaisten mielissä Israel on onnistu- nut soluttautumaan syvälle maahan.
Tiedusteluosaamisen ylivoimaisuus -
on pelottelun keino.
Samoin Israelin imago -
varteenotettavana kumppanina eri armeijoille ympäri maailmaa.
Tämä näkyy nyt aiempia vuosia enemmän, -
alkaen n. 10 vuotta sitten.
On järjestetty yhteisiä sotaharjoituksia, -
kuten merivoimien harjoituksia Persianlahden valtioiden kanssa, -
itäisen Välimeren alueen yhteistyötä, -
kommandojoukkojen koulutusta Kyproksella jne.
Näin ei ole ollut aiemmin.
Tämä kasvattaa Israelin pelottelukykyä.
Ymmärretään, ettei Israel ole eristyksissä.
Israelin osaamista arvostetaan ja maailman parhaimmat armeijat -
haluavat oppi siltä ja sen kanssa.
Se kasvattaa Israelin pelottelukykyä.
Ehdottomasti. On tärkeä ajatella resilienssiä, tappioita ja pelottelua.
Amir, mitä yllättävää on odotettavissa tulevaisuudessa?
Mihin meidän tulisi varautua, kun edessämme on niin paljon asioita, -
ettemme joutuisi yllätetyiksi?
Pelottelu on tietysti rajallista.
Vihollisen suunnitelmia voidaan pelottelun avulla estää.
Sillä ei kuitenkaan voida tuhota toisen koko asearsenaalia, -
kun puhutaan perinteisistä aseista.
On ironista, -
että kun uhkaus on esitetty, -
seuraavalla kerralla sen vaikutus ei olekaan yhtä tehokas.
Vertaan Irakin esimerkkiin vuodelta 1991, -
joka järkytti israelilaisia erityisesti Tel Avivissa ja Keski-Israelissa.
He olivat tuudittautuneet ilmavoimien erinomaisuuteen, -
joka oli aina hallinnut Israelin ilmatilaa.
Yhtäkkiä sinne ammutaankin ohjuksia Irakista.
Koska ihmisillä on tämä kokemus takaraivossaan, -
he ovat tullet immuuneiksi näille uhkauksille.
Jos Iran ampuisi huomenna ohjuksia Tel Aviviin, -
niihin ei suhtauduttaisi välinpitämättömästi.
Israel on kuitenkin paremmin valmistautunut, -
esimerkiksi Jerusalemin ja Tel Avivin metro-järjestelmän avulla.
On rakennettu tunneleita, kuten Britanniassa 2. Maailmansodassa.
Ihmiset tietävät, että tällaisista hyökkäyksistä selvitään.
Uhkauksilla ei ole enää tehoa.
Viimeisissä puheenvuoroissa, -
Relik, mietitään, miten Israel on yrittänyt varautua paremmin -
tunneleita, raketteja ja ohjuksia vastaan.
Ilmavoimien lentäjänä, mikä huoles- tuttaa teitä seuraavassa sodassa?
Mikäli onnistumme neutralisoimaan -
Hizbollahin ampumia täsmäohjuksia, jotka iskevät ilmavoimien tukikohtiin, -
ja voivat tuhota kiitoteitä, -
saatamme ajatella, että meidän tulisi olla monipuolisempia.
Ehkä hankimme F35B-tyyppisiä hävittäjiä, -
joilla on lyhyt nousu- ja laskukiito.
Meidän tulisi olla valmiita -
aktivoimaan lisää kiito- ja rullausteitä -
sekä pystyä nopeasti korjaamaan kiitoteitä.
Egypti toimi vähän samalla tavalla vuoden 1967 jälkeen.
Egypti tunnisti heikkoutensa ja onnistui löytämään niihin ratkaisut.
Vuonna 1973 heidän tukikohtiensa puolustus oli paljon parempi.
He onnistuivat paremmin maalla kuin ilmassa.
Tulisi siis valmistautua iskuihin -
ilmatukikohtiin ja infrastruktuuriin, -
kuten sähkö- ja öljyjärjestelmiin.
Tämä on erittäin tärkeää.
Näitä kohteita on vaikea korjata nopeasti.
Psykologisesti olen enemmän huolissani -
poliittisen järjestelmämme resiliens- sistä ja sen kyvystä ryhtyä toimeen -
johtuen puolueiden välisistä erimielisyyksistä.
Päätöksenteko ei ehkä ole optimaalista.
Se huolestuttaa minua kaikkein eniten.
Eran, lyhyt kommentti ennen ohjelman loppua?
Emme tietenkään voi antaa minkään tulevan sodan elementtien yllättää.
Meidän tulee ylläpitää hyviä suhteitamme Yhdysvaltoihin, -
sillä se antaa meille mahdollisuuden käyttää resurssejamme -
sotilasmenoihin ja saada niistä korvausta.
Valitettavasti aikamme on lopussa.
Kiitos vieraillemme Relik Shafirille, Eran Lermanille sekä Amir Orenille.
Shalom Jerusalem studiosta.
Suomennos: Sonja Valtanen