Tervetuloa Jerusalem studioon!
Irakilaiset kävivät viime viikolla vaaliuurnilla -
tietäen miten tulos vaikuttaisi heidän elämäänsä ja hyvinvointiinsa, -
joka on alhaisella tasolla Mesopota- miaksi ennen tunnetussa maassa.
Alhainen äänestysprosentti oli odotettua.
Uusi parlamentti ei juuri poikkea edellisestä, -
hallitusneuvottelut jatkunevat useita viikkoja.
Uuden hallituksen kokoonpanosta huolimatta, -
vaikka irakilaiset riitelevät kaikesta muusta, ovat he kyllästyneitä -
ulkovaltojen, kuten Iranin tai USA:n, sekaantumiseen maansa asioihin.
Haluaako Irak todella hoitaa itse omat asiansa?
Ja miten se vaikuttaa Washingtoniin, Teheraniin ja Jerusalemiin?
Mukana on Pohjois-Israelista reservin eversti tr. Anan Wahabi, -
Raichman-yliopiston terrorismin vastaisesta yksiköstä.
Hän toimii myös luennoitsijana Haifan yliopistossa.
Mukana on myös Keski-Israelista reservin eversti Miri Eisen, -
diplomatian ja Israelin turvallisuuden asiantuntija Raichman-yliopiston -
terrorismin vastaisesta yksiköstä.
Studiossa on analyytikkomme Amir Oren, -
joka on myös TV7 Jerusalemin vartijat-ohjelman juontaja.
Herra Oren, olkaa hyvä.
Irak on brittien n. 100 vuotta sitten -
tekaisema luomus.
Se rakennettiin tyhjästä -
nk. Kaksoisvirran maan sunni-, shiia- ja kurdialueista.
Se muistuttaa tavallaan Libanonia, paitsi että Irakissa on öljyä.
Se on tietenkin paljon suurempi ja vahvempi kuin Libanon.
Tämä johtuu raja-alueiden lahkojen välisestä loputtomasta väkivallasta.
Sitä ympäröivät niin monet muut Lähi-idän suuret valtiot.
Irakia ympäröivät Iran, Saudi-Arabia, -
Jordania, Syyria ja Turkki.
Kukaan ei odottanut näiden vaalien tuovan Irakiin uutta tulevaisuutta.
Nähtäväksi jää, -
muuttuuko Saddam Husseinin jälkei- nen viimeiset 18 vuotta kestänyt aika.
Hän oli sunni-diktaattori, -
joka yritti hallita shiia-enemmistöistä valtiota, -
jossa kurdeilla on autonomia.
Emme tiedä, muuttuuko tilanne.
Tähän saakka väistyvä ja ehkä myös tuleva pääministeri al-Kadimi, -
amerikkalaismyönteinen entinen armeijan päällikkö, -
on onnistunut pitämään hallituksen kasassa, -
mutta tilanne voi muuttua.
Shiia-johtaja Muqtada al-Sadr vahvisti varmasti asemaansa.
Kuten sanoit alustuksessasi, -
enemmistö irakilaisista on kyllästynyt Iranin puuttumiseen Irakin asioihin.
Iran oli Irakin arkkivihollinen -
8 vuotta kestäneessä Persianlahden sodassa 80-luvulla.
Irak ei halua Iranin hallitsevan Irakia tai kävelevän sen ylitse -
vahvistaakseen Hizbollahia tai Bashar al-Assadia.
Syyria oli Irakin vihollinen -
aina viime vuosiin saakka.
Sekä Irakin sisä- että ulkopolitiikka -
jäävät vielä nähtäviksi.
Kysyn seuraavaksi teiltä, tr. Wahabi.
Voiton puheessaan al-Sadr mainitsi -
kaksi tärkeää asiaa.
Ensiksi hän haluaisi kaikkien suur- lähetystöjen palaavan Baghdadiin, -
nk. vihreälle vyöhykkeelle.
Näin he osoittavat haluavansa amerikkalaisten läsnäoloa maahan.
Toisaalta hän korosti myös, -
ettei halua ulkovaltojen puuttuvan maan asioihin.
Samalla hän nuhteli myös Irania ja sen tukijoukkoja, -
kuten Hashd al-Shaabia eli PMF-militioita.
Al-Sadr on tunnettu islamistisesta ideologiastaan.
Hän on johtanut hyökkäyksiä -
vuoden 2003 jälkeen Yhdysvaltojen ja länsimaiden joukkoja vastaan.
Nyt hän yrittää määritellä Irakia uudelleen -
itsenäisenä valtiona.
Miten tämä käy yhteen sen kanssa, -
että kaikkien tietojen ja länsimaisen tiedusteluarvioiden mukaan -
Irakista tulee alueellisesti suurin taistelukenttä -
idän ja lännen ja Yhdysvaltojen ja etenkin Iranin välillä?
Kyllä. Tiedetään, että Irak on geopoliittisesti -
erittäin tärkeä alue -
Lähi-idän poliittisessa järjestyksessä.
Näin on ollut aina.
Sinne muodostuu myös tulevaisuuden poliittinen järjestys.
Paikalliset joukot Irakissa, joista puhun kohta lisää, -
alueelliset joukot sekä suurvallat yrittävät taas vakauttaa aluetta.
Historiallisesta näkökulmasta -
Irak on ollut arabimaailman kärjessä -
Persianlahden joukkoja vastaan.
Arabimaailman ja Persian alueen rajat ovat olleet erittäin poliittisia.
Yhdysvaltojen v. 2003 hyökkäyksen jälkeen kaikki on muuttunut.
Nykyään tämä lahkolaisten maa -
koostuu valtiosta riippumattomista joukoista, -
jotka yrittävät muodostaa uutta sisäpolitiikka.
Irakissa on kaksi eri lahkoulottuvuutta.
Ensimmäinen on sunnien ja shiiojen välinen uskonnollinen ulottuvuus.
Shiiat muodostavat lähes 60 prosentin enemmistön, -
ja he ovat pitkään halunneet päästä valtaan.
Nyt heillä on tähän mahdollisuus demokratian kautta.
Toinen on etninen ulottuvuus -
sunni- ja shiia-arabien ja pohjoisen kurdien välillä.
Kurdit muodostavat 20 prosenttia väestöstä, -
ja he unelmoivat omasta Kurdistanin valtiosta.
Alkuperäisessä politiikassa -
länsimaat tulevat todennäköisesti -
tukemaan kurdeja niiden kansallisissa pyrkimyksissä.
Irak tulee jälleen vakauttaa.
Suurin kysymys kuitenkin on uskollisuus Iranille ja se, -
miten Iran saadaan vetäytymään omille rajoilleen -
niin ettei se enää sekaantuisi Irakin kautta -
Syyriaan ja Libanoniin.
Irakin vakauttaminen on tärkeää koko Lähi-idälle.
Mm. Israel ja Egypti osallistuivat hiljattain konferenssiin Baghdadissa.
Myös Turkki on avaamassa silmiään Irakin tilanteelle.
Maan tilanne tulisi vakauttaa.
Alueelliset intressit voivat yhdistyä luomaan -
uuden poliittisen järjestyksen, -
jossa Iran väistyy ja Irak nousee takaisin arabimaailman keskelle.
Eversti Eisin, teidän näkemyksenne?
Haluan lisätä tähän kaksi ulottuvuutta, -
joista ei olla aiemmin puhuttu.
Ensimmäinen on ISIS.
Se on ehkä voitettu Irakissa.
Kuitenkin ISIS-järjestön ytimen vaikutus, -
vuosina 2013, 2014, 2015 ja jopa 2016, -
on levinnyt Irakista muualle Lähi-itään.
Vaalien jälkeisessä Irakissa -
yksi tärkeä tekijä on maan vakaus.
Irakista ei saisi enää uudelleen tulla alustaa -
ISIS:in kaltaiselle alueelle epävakautta tuovalle, -
kauhealle järjestölle.
Toinen tärkeä tekijä vaalien jälkeisessä Irakissa on, -
kuten Jonathan mainitsit, -
voitonpuheen pitänyt shiioja edustava mies.
On tärkeä huomata, -
että 40 miljoonaa ihmistä eli puolet Irakin väestöstä on alle 25-vuotiaita.
Katsojat tietävät, että minua kiinnostaa Lähi-idän dynamiikka, -
jonka mukaan nuoren sukupolven odotukset Irakissa ovat ehkä erilaisia.
Heillä on erilainen kansallinen käsitys Irakista.
Samanlaista on nähty Libanonissa.
He eivät katso tilannetta uskonnon näkökulmasta, -
vaan uudesta vaikeastiymmärrettä- västä kansallisesta näkökulmasta.
He pelkäävät vaihtoehtoa, -
ja haluavat vakaan arabiaa puhuvan Lähi-idän valtion.
Tämä on tärkeää, koska arabeilta on puuttunut tämä.
He haluavat valtion, jossa on töitä, tulevaisuutta, vakautta ja turvaa.
Suurin osa nuoren sukupolven identiteetistä -
pohjautuu uskontoon ja heimoyhteisöön.
Tämä tulee vaikuttamaan tapaan, jolla irakilaiset rakentavat tulevaisuuttaan.
Haluan kysyä teiltä, herra Oren.
Irak on aina ollut tunnettu valtiona, -
jossa Al-Qaida oli vähiten uskollinen -
omille jäsenilleen.
Kun Bin Laden onnistuttiin murhaamaan, -
Abu Bakr al-Baghdadi näki tilaisuuden ja kaappasi jäsenet Irakista.
Heistä muodostui ISIS-järjestö.
Tämä puolestaan vaikutti Al-Qaidan Egyptin johtajaan, al-Zawahiriin.
Hänen valtansa sittemmin heikkeni.
Verrataan tätä Afganistanin tilanteeseen.
Siellä Talibanin jäsenet loikkasivat Wilayat Khorasaan, -
ISIS:in Khorasan aluehaaraan.
Kun Trumpin hallinto pommitti niiden päämajaa -
toiseksi tuhoisimmalla pommilla ydinaseen jälkeen, -
moni Wilayat Khorasanin johtajista ja jäsenistä liittyi takaisin Talibaniin.
Onko näissä järjestöissä nähtävissä trendi, -
jossa samankaltaisen ideologian omaavien järjestöjen jäsenet, -
joilla on vain erilainen johto, voivat jälleen kerran hakeutua Al-Qaidaan?
Näemmekö valtion, joka tukee uusien terrorijärjestöjen syntyä -
koko alueella tämän tilanteen jälkiseurauksena?
Koska emme ole laboratoriossa, emme voi kalibroida -
haluamaamme vallan vaihtoa.
Irak oli vuoteen 2003 asti liian vahva.
Se kilpaili Egyptin kanssa vaikutusvallasta arabimaailmassa.
Se soti Israelia vastaan useasti.
Se oli ainoa arabivaltio, joka osallistui v. 1948 sotaan.
Se ei allekirjoittanut v. 1949 aselepoa.
Se lähetti joukkoja ja ampui ohjuksia.
Vasta Amerikkalaisten toinen hyökkäys nujersi sen, -
Bushin toisen hallinnon sota Irakia vastaan 18 vuotta sitten.
Ongelma on, että se muuttui liian vahvasta liian heikoksi.
Sillä ei ole vahvaa keskushallintoa, -
joka pystyisi määräilemään alkuperäisiä kansallisia joukkoja, -
kuten ne, joita sinä ja Miri Eisen mainitsitte, -
jotka syntyivät Yhdysvaltojen vetäytymisen seurauksena -
viime vuosikymmenen alussa.
Se ei pysty estämään Irania lähettämästä aseita Syyriaan -
tai ampumasta ohjuksia Israeliin -
Iranin ja Irakin väliseltä itärajalta, -
länsirajasta puhumattakaan, Abu Kamalin kanavan lähellä -
Irakissa ja Syyriassa.
Ulkomaisten joukkojen on hyvin vaikea tukea hallitusta niin, -
että se voisi yksin taistella militioita ja muita ryhmittymiä -
tai ulkovaltoja vastaan.
Siihen menee useita vuosia, vaikka sillä olisi tahtotilaa tähän.
Eversti Eisen, haluan kommentoida asiaa, jonka mainitsitte aiemmin.
Miten Irakin heimojärjestelmä -
vaikuttaa tapaan, jolla hallitus ja erinäiset järjestöt toimivat?
Järjestelmä koostuu liittovaltioista.
On aluehallintoja ja kaupunkeja, -
joilla jokaisella on oma heimojärjestelmänsä.
Vaikuttaako tämä jollain tapaa lähitulevaisuuteen?
Emme huomioi tarpeeksi heimoyhteiskuntaa.
Se hallitsee erittäin vahvana Irakissa -
maassa vallitsevan sunni- ja shiia-jaottelun sekä -
arabien ja kurdijaottelun takia.
Kurdeja pidetään yhtenäisenä, mutta hekin ovat hyvin jakautuneita -
omien heimoyhteisöjensä kesken.
Heimouskollisuus on yksi tekijä, -
jota muukalainen ei ymmärtäisi, kuten hepreaksi on tapana sanoa.
Ymmärtääkseen sitä täytyy päästä siihen sisälle.
Se vaikuttaa ihmisten äänestyskäyttäytymiseen.
Työtä ja tulevaisuutta etsivä nuori sukupolvi -
on edelleen hyvin sidottu heimoyhteisöihinsä.
Tämä kaava ei ole muuttumassa.
Herra Oren, yhteys katkesi juuri tr. Wahabiin.
Kuinka valppaana Israel on?
Iran käyttää Irakia omien alueellisten etujensa ajamiseksi.
Se hallitsee yli puolia 44:stä militiasta, -
jotka muodostavat Hashd al-Shaabi-järjestön.
Se suhtautuu aktiivisesti aggressiivisesti Yhdysvaltoihin.
Islamilaisen vallankumouskaartin johtaja kenraali Salami -
julisti avoimesti tämän vuoden tavoitteensa olevan -
Yhdysvaltojen ajaminen pois Irakista.
Sivusta katsottuna ainakin -
Irak on suostunut tähän Iranin suunnitelmaan.
Yhdysvallat halusikin vetäytyä sieltä -
ja tekikin niin v. 2014.
Se kuitenkin epäonnistui ja Yhdysvallat tuli takaisin.
Tyhjiö mahdollisti ISIS:in nousun.
Israelilla on Irakissa kaksi strategista intressiä.
Tärkein on Jordanian vakaus.
Jordania on Israelin turvallisuuskumppani, -
ja se on aina ollut puskurivaltio Israelin ja Irakin välissä.
On Israelin etu, että kuningas Abdullah ja hänen joukkonsa -
pysyvät vallassa.
Baghdadin tapahtumat eivät saa vai- kuttaa Hashemiitti-kuningaskuntaan.
Hänen veljelleenhän kävi näin. - Aivan.
Toinen intressi on se, johon sinä viittasit.
Miten Irakista saadaan tarpeeksi vahva, jotta se voi vastustaa -
Iranin painostusta joko suorasti maan vallankumouskaartin -
tai Kuds-joukkojen kautta -
tai epäsuorasti eri militioiden ja ryhmittymien kautta.
Erbilin viime kuun tapahtumat liittyvät toiseen Israelin intressiin.
Irakia pyydettiin allekirjoittamaan rauhansopimus Israelin kanssa.
Se mukailee viime aikoina nähtyä trendiä, jossa Persianlahden valtiot -
ovat tehneet rauhansopimuksia Israelin kanssa.
Kurdeilla on jo ollut vahvat suhteet Israeliin.
Näin oli jo ennen kuin Israel liittoutui Iranin kanssa Irakia vastaan -
ennen Iranin vallankumousta.
Israel on tarjonnut kurdeille -
muun muassa humanitääristä ja taloudellista avustusta.
Ei ole mitään syytä, miksi Irak ei seuraisi Jordaniaa ja Egyptiä -
sekä Persianlahden valtioita, joilla on rauhansopimkset Israelin kanssa.
Tämä pyyntö aiheutti tietysti vastareaktion.
Israelin ja Yhdysvaltojen tulisi kui- tenkin pyrkiä jatkamaan tätä trendiä.
Oli outoa, että vaikka Yhdysvallat hallitsi Baghdadia, -
se ei vaivautunut painostamaan Irakia solmimaan rauhaa Israelin kanssa.
On omituista myös, -
että viime viikolla pidettyjen vaalien voittaja ilmoitti, -
ettei ole kiinnostunut normalisoimaan suhteita Israeliin.
Tämä on tietysti valitettavaa.
Tehdään ero julkisen propagandan -
ja kulissien takana tapahtuvan todellisuuden välillä.
Eversti Eisin, ohjelma on pian loppumassa.
Teille jäi molemmille hieman lisää aikaa teknisten ongelmien takia.
Kun epävakaus lisääntyy maassa, -
olemme nähneet Iranin sekaantuvan Irakin tilanteeseen.
Irakiin saapuu monia eri tahoja, -
jotka eivät ainakaan ole demokraattisia.
Toisaalta taas länsimaat ja Israel -
haluavat olla mukana ainakin länsi- maisten moraalien ja arvojen tasolla.
Tänä päivänä nähdään tietynlainen -
intressien yhteentörmäys.
Irakille se tarkoittaa, että jos epävakaus lisääntyy, -
lähitulevaisuudessa on melko haastavaa tuoda maahan -
ulkomaisia sijoituksia.
Merkittävä määrä kiinalaisia ja venäläisiä yrityksiä pyrkii maahan.
Myös Iran ajaa omia etujaan.
Samalla Irak ei kuitenkaan pysty hallitsemaan tilannetta.
Monissa muissa maissa on saman- lainen tilanne. Miten te näette tämän?
Uskon, että lisää ulkovaltoja tulee maahan.
Tähän saakka huomio on keskittynyt Iraniin, -
jolla on pitkä raja Irakin kanssa, -
sekä Yhdysvaltoihin ja vähemmän muihin tahoihin kuten Kiinaan.
Uskon, että samoin kuin Syyria, -
mitä ikinä siellä Bashar al-Assadin alaisuudessa tapahtuukaan, -
Irak haluaa jonkun ulkopuolisen joukon auttavan heitä -
maan uudelleenrakennuksessa.
Kiina ainakin pystyisi tähän.
Kiina ja Japani tarvitsevat Irakin öljyä.
Tämä auttaa vain infrastruktuurin rakentamisessa.
Kysymys kuuluu, tuoko se maahan työpaikkoja, kehitystä ja vakautta?
En kuitenkaan odota maahan tulevan demokratiaa.
Israelin näkökulmasta, onko suhteiden normalisoiminen mahdollista?
Irak seuraisi siis muita, jotka ovat solmineet rauhan Israelin kanssa.
Haluan olla hiukan optimistinen.
Israelissa on ainakin -
ne 150 000 juutalaisen jälkeläiset, -
jotka olivat aikoinaan Irakin yhteiskunnan selkäranka.
Heitä murhattiin toisessa maailmansodassa, -
ja he joutuivat pakenemaan, kun Israelin valtio syntyi.
Irak oli erittäin anti-siionistinen.
Kuten Marokon suhteen, -
haluan toivoa, että merkittävä israeli- laisten Irakin juutalaisten joukko, -
jotka ovat erittäin ylpeitä baghdadilaisesta, basralaisesta -
ja mosulilaisesta taustastaan, voisivat toimia sillan rakentajina.
Tämä on kuitenkin erittäin optimistista. En usko näin tapahtuvan lähiaikoina.
Herra Oren?
Irakista kulkee Haifaan kaasuputki, jonka reitillä olevat -
eri asemat ja lentokentät, jotka britit rakensivat suojakseen, -
on nimetty H3, H4 jne. H-kirjain viittaa Haifaan.
Toinen kuljetuskeskus voi palvella Eilatia ja Akabaa.
Muistanet ehkä, että Iranin ja Irakin välisessä sodassa, -
Beqtel-yhtiö ehdotti joko kaasuputken tai rautatien rakentamista -
Punaiselta mereltä Irakiin -
Israelin suostumuksella.
Tämä voi tapahtua.
Välimeren ja Punaisenmeren yhdistäminen Irakiin on hyvä ehdotus,-
mikäli se tuo lisää vakautta -
ja Baghdadin ja Jerusalemin välillä on jonkinlaiset suhteet.
Aikamme on lopussa.
Kiitos tohtori Anan Wahabi, joka ei ole enää linjoilla, -
sekä eversti Eisen ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Valtanen