Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Me Lähi-idässä tiedämme alueen olevan universumin keskus.
Maailmanvalloille se on tärkeä, joskaan ei tärkein, alue.
USA:n linja perustuu ajatukselle -
että kaiken syrjäyttävä tekijä seuraaville sukupolville -
on USA:n ja Kiinan välinen strateginen kilpailu, -
Venäjän kaivertaessa omaa markkinarakoaan samalla, -
ollen enemmän Kiinan linjalla. USA:n Lähi-idän ja Persianlahden strategia -
johtaa sen pienempään läsnäoloon ja isompaan riippuvuuteen liittolaisista.
Mitä tämä merkitsee alueelle ja etenkin Israelille?
Aiheesta keskustelemassa tänään lähettiläs Danny Ajalon, -
TV7:n Lähi-idän ajankohtaisohjelman juontaja ja entinen USA-lähettiläs, -
sekä ex-apulaisulkoministeri ja luennoitsija New Yorkin yliopistossa.
Robert Silverman, Salem-opiston luennoitsija -
sekä USA:n ulkomaanpalveluiden yhdistyksen entinen johtaja.
- Kiitos Jonathan.
- Studiossa TV7:n analyytikko ja Jerusalemin vartijat -ohjelman -
juontaja Amir Oren. Kerrotko USA:n ulkopolitiikan viimeiset kuulumiset.
Etenkin Lähi-idän suhteen.
- Niin kuin Bob (Robert) tuottajana ja Danny kuluttajana -
tietävät kokemuksesta, -
Washington on virallisten asiakirjojen kaupunki, -
joita byrokratia valmistaa.
Jäljet johtavat aina presidenttiin saakka.
Ja kun hän allekirjoittaa nämä asiakirjat, niistä tulee käytäntö.
Sitten eri ministeriöt, järjestöt -
ja sotilastahot soveltavat niitä.
Kaikki odottavat nyt kansallista turvallisuusdoktriinia.
Sitä luonnostellaan parhaillaan.
Kunnes se valmistuu, -
käytössä on tilapäinen doktriini.
Hallinto asetti sen voimaan tultuaan valtaan.
Se on samalla aiemman doktriinin jatkumo.
Presidentti Trump tuotti sen, -
mutta sen teki hänen ensimmäinen puolustusministeri James Mattis.
USA:n ulkopolitiikassa on perusjatkumo voimassa, -
mitä USA:n kääntymisessä Kaukoidän ja Indopasifisen merialueen -
suuntaan tulee.
Obamasta Trumpiin, sitten Bideniin.
Lähi-itä ei ole enää kovin korkealla -
tässä prioriteettien uudessa järjestyksessä.
Tämä johtaa tarkoituksista keinoihin.
Jos Lähi-itä on vähemmän tärkeä -
niin sitten USA:n ei tarvitse olla läsnä siellä.
Paitsi maajoukkoja myös ilmavoimia ei tarvita siellä.
Eikä edes lentotukikohtia seilaamassa lähistöllä.
Tämä johtuu USA:n ulkopolitiikan uudesta dogmasta -
joka siintää horisontissa. Läsnäoloa ei tarvita.
Riittää kun on jossain lähistöllä.
USA:lla on tietysti pommittajia ja ohjuksia, joita se voi -
lähettää meren taakse.
Tiivistäen: Lähi-itä on merkittävä mutta ei niin tärkeä kuin aikaisemmin.
Tässä ajattelussa Israelin ja muiden kumppanien, -
epävirallistenkin, tulisi tehdä yhteistyötä keskenään.
Eikä vain jokainen erikseen USA:n kanssa.
Viime vuonna ilmaantuneet Abrahamin rauhansopimukset -
astuivat tämän takia kuvaan.
- Aivan. Haluan kuulla lähettiläs Ajalonilta Israelin näkemyksen, -
mutta sitä ennen haluan kuulla Silvermanilta USA:n näkemyksen.
Miten näet tilanteen tällä hetkellä, ja miten se vaikuttaa Lähi-itään?
- Olen samaa mieltä kuin Amir.
Työskentelin putkeen kolmelle presidentille, -
joilla oli Amirin kertomat yleisstrategiat ja prioriteetit: -
Obaman sanoin Lähi-idästä (Kaukoitään) kääntyminen, -
joka oli myös Bill Clintonin aloittaessa presidenttinä.
Jopa George W. Bushin hallintokauden alussa.
Hänelläkin oli ajatuksena että USA:n strategiset prioriteetit -
sijaitsevat Kaukoidässä.
Siteeraan nyt entistä brittien pääministeri Harold Macmillania, -
kun häneltä kysyttiin, mikä hänen suurin haaste pääministerinä oli.
Hän sanoi "tapahtumat, poikaseni, tapahtumat".
Lähi-idässä on paljon tapahtumia joilla on merkitystä USA:lle.
Afganistan on oli valtava strateginen epäonnistuminen.
Tapa miten vetäytyminen toteutettiin rohkaisi islamisteja -
kaikkialla maailmassa, ja he luovat tapahtumia.
Koko ajan on olemassa halu kääntyä Lähi-idästä toisaalle, -
niin kuin Amir totesi, ovat strategiset prioriteetit joskus muualla.
Lähi-itä on kuitenkin näyttämö jota pitää hoitaa.
Vaikka etenkin merivoimien resursseja kohdennetaan nyt uusiksi, -
niin ajatus hoitaa Lähi-itä pysyy voimassa.
Jätän tämän nyt tähän, kiitos.
- Lähettiläs Ajalon, miten sinä koet asian?
Olet pitkään ollut mukana ulkopolitiikan rakentamisessa -
täältä Jerusalemista käsin.
Huolettaako Israelia tilanne tällä hetkellä?
Voimmeko nähdä USA:n ja Israelin strategioiden lähentyvän keskenään?
- Sanalla sanoen Israel on huolissaan.
Kahdella sanalla: erittäin huolissaan.
Mitä aggressiivisempaa, melkeinpä väkivaltaista -
retoriikkaa Kiina käyttää Taiwanin suhteen, -
sen nopeammin se vetää USA:ta -
yhä intensiivisemmällä kapasiteetillä siirtymään Kaukoitään.
Ja Etelä-Kiinan merelle.
Se vahvistaa siellä liittoumaansa Japanin ja Etelä-Korean kanssa -
ja yrittää ehkä tuoda Intian mukaan.
Tiedämme heidän allekirjoittaneen 4-tasoisen turvallisuussopimuksen -
Australian sekä Kanadan kanssa.
Tämä on huolen aihe.
Mitä enemmän USA kohdentaa resurssejaan ja huomiotaan uusiksi -
kohti Kiinaa ja sitä maailmanosaa, -
sitä vähemmän sille jää aikaa käsitellä Lähi-itää.
Tämä on selvistä syistä fiasko Israelille ja palestiinalaisille.
Israelin ulkoministeriö odottaa kuitenkin innokkaasti -
ulkoministeri Jair Lapidin visiittiä Washingtoniin.
Hänen päätavoitteena on luultavasti -
saada Abrahamin rauhansopimusten omistusoikeus USA:lle.
Olemme kuulleet tämän suuntaisia lausuntoja häneltä Israelissa.
Se nähtiin myös hänen viimeisimmällä visiitillä Marokkoon -
ja Persianlahdelle.
Hän vieraili Pearl Harbour -lentotukialuksella -
yhdessä Bahrainin ulkoministerin kanssa.
Kaikki tämä viestii USA:lle, että Israel tarvitsee sitä.
Amir mainitsi lentotukialukset.
USA:n entinen ulkoministeri Alexander Haig sanoi -
Israelin olevan USA:n paras lentotukialus -
Lähi-idän alueella.
Tämä oli se asennoituminen koko Reaganin hallintokauden ajan.
Israelia pidettiin demokratian linnakkeena Lähi-idässä.
Sekä luotettavana USA:n liittolaisena.
Israel yrittää nyt vakuutella arvoaan USA:lle jälleen -
monella tavalla, jotta USA ei sijoittaisi Lähi-idän resursseja -
liikaa toisaalle.
Lapid yrittää varmasti edistää -
Rautakupoli-ilmatorjuntajärjestelmän ohjusvaraston täydentämistä.
Sitä ei monesta syystä ole mitenkään liitetty USA:n ja Israelin suhteisiin.
Se on siirretty taka-alalle, mutta Lapid yrittää ajaa asiaa.
Ja jopa päivittää puolustusyhteistyötä materiaalitasolla.
Enemmän amerikkalaista teknologiaa ja aseistusta Israelille.
- Todellakin. Herra Oren, -
vaikka USA on kääntymässä itään, -
Kiina on lisäämässä läsnäoloaan Lähi-idässä.
Se ei ole tullut pelotelluksi eikä aio vetäytyä täältä.
Mitä vähemmän amerikkalaisjoukkoja on Lähi-idässä läsnä, -
sitä turvattomammaksi alueen turvallisuus menee.
Kiina voi sijoittaa silloin enemmän joukkojaan alueelle.
Eikö tämä ole ristiriidassa USA:n pitkän aikavälin intressien kanssa?
- Vastaan käsittelemällä kahta asiaa jotka Danny Ajalon mainitsi.
Yksi on Taiwan ja toinen on lentotukialukset.
Runoilija John Donne sanoi "yksikään ihminen ei ole saari".
Kävi ilmi ettei yksikään saari ole saari.
Oli se sitten Kuuba tai Kypros, -
Tiran tai Sanafir, jotka ovat aiheuttaneet useita konflikteja -
Israelin ja Egyptin välillä.
Tai oli se sitten Taiwan.
Toistaiseksi Kiina on yrittänyt ajaa omaa Monroe-doktriiniaan -
sen takapihalla, heidän strategisella alueella -
joka ulottuu 1000 mailia Etelä-Kiinan merelle.
Se on rakentanut riuttoja ja keinotekoisia lentokaistoja sinne -
sanoen niiden olevan Kiinan saaria.
Toistaiseksi se ei ole lähettänyt sotajoukkoja -
pysyvästi ulkomaille.
Sillä voi olla jotain Punaisellamerellä tai Intian valtamerellä, -
mutta niistä ei ole uhkaksi.
Kiina tekee tunkeutumisensa talouden keinoin.
Yksi kiehtovimmista nähtävyyksistä on, -
mikäli matkustaa Jerusalemista Tel Aviviin -
ja menee Israelin puolustusvoimien (IDF) päämajaan, -
siellä on alue nimeltä HaKirja.
Siellä on kiinalaisia nostokurkia asuintalojen katoilla.
Ne on rakennettu IDF:n maaperälle.
Aivan sotilaspäämajan läheisyyteen.
Siellä voi nähdä Mao Jong -logon -
näiden kiinalaisten jättiläisten kyljessä.
Siellä ne leijuvat israelilaisten kenraalien -
ja puolustusviranomaisten yllä.
Tämä on tyypillistä, ja se näkyy kuljetusalalla, satamissa ja muualla.
Kiinalaiset ovat hoitaneet viisaasti Iranin ja kumppanit omaan piiriinsä.
Ilman ensimmäistäkään sotilasta.
Kiina toki myy aseita, se ei anna niitä ilmaiseksi.
Asioiden kehityskulku on -
että jossain vaiheessa, ehkä jopa tällä vuosikymmenellä -
nähdään yhteenotto.
USA:n amiraali Philip Davidson arveli että se tapahtuisi 5-6 vuoden sisällä.
Mutta emme ole siinä pisteessä vielä.
Nähtäväksi jää tuleeko presidentti Xi Jingpinille seuraaja -
ja onko hän jämäkämpi USA:n tapahtumien suhteen.
Tämä nähdään tämän vuosikymmenen puolivälin jälkeen.
Mutta Israel joutuu näiden jättiläisten puristuksiin.
- Kyllä, ja tämän suuren valtataistelun rinnalla -
käydään myös alueellisia valtataisteluja -
ja pienempiä kamppailuja naapureiden välillä.
IDF:n strategisen direktoraatin komentaja -
kenraali Tal Kalman sanoi hiljattain, -
että suuren valtataistelun, jota USA kutsuu strategiseksi valtataisteluksi -
Kiinan ja USA:n sekä sen liittolaisten välillä, -
tämän ohessa Iran ja Israel käyvät omaa kilpailuaan.
Kuten Oren mainitsi Iran on linjautunut Kiinan kanssa.
Israel puolestaan USA:n kanssa, -
jolla on useita ideologisia ja strategisia merkityksiä.
Kuinka suurta USA:n kääntyminen Kaukoitään tällä hetkellä on?
Miten se on nähtävissä sen Lähi-idän asioiden hoidossa, -
joukkojen tai kaluston sijoittelussa, -
jota sen kumppanit ja liittolaiset hyödyntävät?
- USA on tärkein asetoimittaja Persianlahden maille, -
etenkin Saudi-Arabialle, sekä Israelille ja Egyptille.
Nämä suhteet jatkuvat hyvin vahvoina.
Jos katsotaan isoa kuvaa, -
niin kuin olemme todenneet, on olemassa halu -
linjata resurssit uudelleen.
Mutta tapahtumat sotkevat sitä joskus.
Viimeisen 10 vuoden aikana on nähty kahdenlaista trendiä, -
jotka ovat vahvistaneet uudelleen linjaamista.
Yksi on ollut USA:n perinteinen öljyintressi.
Öljyn vapaa virtaaminen Persian- lahdelta on iso USA:n intressi.
Kuljetukset ovat jonkin verran vähentyneet teknologian ansiosta -
joka on ollut käytössä viimeiset 10 vuotta. Se on tehnyt USA:sta -
suurimman öljyntuottajan Shell- öljy-yhtiön vallankumouksen takia.
Ihmiset eivät aina osaa yhdistää sitä strategisiin -
ja ulkopoliittisiin seurauksiin. USA on nyt energiaitsenäinen -
öljy- ja kaasunviejä.
Näin ei ollut aiempina vuosi- kymmeninä ennen Shell-yhtiön -
teknologisia öljy- ja kaasuinnovaatioita.
Se vähentää jonkin verran USA:n kiinnostusta perinteiseen -
öljyntuontiin Persianlahdelta. Se on yhä tärkeää, mutta vähemmän.
Toinen trendi on Abrahamin rauhansopimukset.
Israelin ja Persianlahden maiden väliset lisääntyvät liitot.
Näin on toki ollut jo 40 vuoden ajan -
Egyptin ja Israelin sekä Jordanian ja Israelin välillä.
Nyt siihen kuuluu Persianlahden avainmaita, -
ja mukaan tulee vielä Saudi-Arabia.
Se tulee tapahtumaan vähitellen, ja saattaa viedä aikaa.
Koska USA:lla on muita isoja intressejä Lähi-idässä -
se suojelee siellä läheistä ystävää ja liittolaistaan, -
jota Israel on strategisesti ja moraalisesti.
Jos Israelilla on laajat suhteet Persianlahden maihin, -
niin silloin USA kykenee siirtää resurssejaan ja huomiotaan -
Kaukoitään.
Joten nämä trendit toimivat tuohon suuntaan. Sitten on Iran-ongelma.
Se sopii kategoriaan "tapahtumat".
Kuka tietää mitä se radikaalin presidenttinsä alaisuudessa tekee.
Ylin johtaja on tietenkin Ali Khamenei.
Tämä ei ole muuttunut, joten kaikki on arvaamatonta.
Tapahtumat sekoittavat pakkaa, -
ja ne varmistavat että Lähi-itä pysyy, -
jos ei tärkeimpänä mutta suurimpana yksittäisenä alueena USA:lle.
- Lähettiläs Ajalon, viittasit aiemmin -
että Israelia on verrattu USA:n lentotukialukseksi Lähi-idässä.
Maissa olevaksi lentotukialukseksi.
Israel pitää USA:ta strategisena tyynynään.
Se takaa sen olemassaololle tarvittavan tuen.
Sekä kapasiteetin toimia -
turvallisessa ja vakaassa ympäristössä.
Tämä mahdollistaa ulkomaiset sijoittajat ja vaurastumisen.
Eikö tämä monimutkainen tilanne -
vaarannu nyt kun USA kääntyy Kaukoitään?
- Totta puhut.
Israelin ja USA:n välillä on luonnollinen liittouma -
joskaan ei muodollinen.
Ja se on toinen kahdesta kansallisen turvallisuuden tukipilareista.
Se on myös lisä Israelin luomaan pelotteeseen.
Se vahvistaa Israelin kapasiteettia -
ja toimii tyynynä kaikille Israelin vastaisille -
päätöslauselmille YK:ssä, -
etenkin turvallisuusneuvostossa.
Mitä enemmän USA:ta seurataan -
täällä Lähi-idässä, ja nähdään USA:n irrottautuvan -
Lähi-idän alueesta, Israelin pelko ja huoli on -
että USA alkaa tarkastella Israelia eri tavalla, vähemmän arvokkaana.
Tämä heijastuisi välittömästi koko alueeseen.
Israelin vastustajat, oli se sitten Hizbollah, Iran tai Hamas, -
rohkaistuisivat ja yrittäisivät laukaista -
enemmän selkkauksia ja toimia Israelia kohtaan.
Israelin täytyy välittömästi pysäyttää kaikki tällaiset USA:n aikomukset -
vaikka se on kääntymässä pois Lähi-idästä.
Israelin täytyy välittää viesti kaikille, -
että vaikka USA on siirtämässä painopistettä pois -
erilaisista syistä, -
Israelista tulee silloin vielä tärkeämpi USA:lle täällä.
Ne jotka seuraavat tilannetta tarkkaan -
ovat Israelin kanssa suhteita muodostaneita arabimaita.
Egyptistä ja Jordaniasta alkaen aina Persianlahden maihin -
ja Saudi-Arabiaan.
Näemme että Iran-kysymys on erittäin tärkeä.
Jos Iran saa kokoa ja voimaa -
sekä vaikutusvaltaa, saatamme nähdä noiden arabimaiden siirtyvän pois -
Abrahamin rauhansopimuksista ja lähentyvän Iranin kanssa.
Saudi-Arabiassa on jo käyty keskusteluita -
miten korjata tai parantaa suhteita Iranin kanssa.
Jordania ja Egypti kytkevät suhteita Syyriaan -
ainakin kaasutoimitusten muodossa.
Kaikki tämä on nyt käynnissä.
Siksi Israelille on tärkeää jouduttaa -
ja USA:lle sementoida Abrahamin rauhansopimukset -
sekä USA:n ja Israelin tehostaa puolustusyhteistyötään.
- Lienee turvallista sanoa että olemme skeptisiä Saudi-Arabian ja Iranin -
suhteiden suhteen.
Kahdelle diplomaattivieraallemme tämä on tunnettu asia: -
kun diplomatia lakkaa, aseet alkavat paukkua ja on parempi pysyä -
puheväleissä vaikka et pitäisi juttukaverista. Saudi-Arabian kuningas
ilmoitti että ellei Iran lopeta terrori- armeijoitaan ja terrorismin tukemista
suhteita ei normalisoida.
- Luoja varjelkoon jos menettäisimme Iranin uhan -
joka toimii yhteisenä nimittäjänä ja liimana sen kohteina olevien kesken.
Näiden liittoumien ongelmana on niiden sotilaallinen puoli.
On vaikea luottaa näiden maiden asevoimiin.
Niillä on kiiltävät uudet aseet -
ja he lähettävät lentäjiään ja upseereitaan koulutettaviksi USA:han.
Mutta näillä mailla ei ole tarpeeksi nykyaista huoltoa.
Ne luottavat länsimaisiin, lähinnä amerikkalaisiin urakoitsijoihin -
jotka evakuoidaan heti ensimmäisen laukauksen kajahdettua.
Näimme Afganistanissa mitä tapahtuu kun amerikkalaiset lähtevät.
Koko rakennelma luhistuu.
Mitä Bobin esille tuomaan energiakysymykseen tulee, -
on totta että tilanne muuttui dramaattisesti vuonna 1973.
Öljysaarto ja sitä seurannut öljyn hintapiikki -
oli vähintäänkin pelottavaa.
Silloin USA varautui tekemällä suunnitelman -
miehittää Arabiemiraattien Abu Dhabin ja Dubain kaupungit.
Paikat johon Israel nykyään on tervetullut.
Siitä eteenpäin lobbausjärjestö AIPAC ja öljynviejämaiden järjestö OPEC -
keinuivat ikään kuin keinulaudalla keskenään.
Juutalainen lobbausjärjestö USA:ssa vastaan öljyntuottajamaat.
USA on nyt itsenäinen energiatuottaja -
mutta asia ei ole niin Länsi-Euroopan ja Japanin osalta.
Länsi-Eurooppa on riippuvainen venäläisestä energiasta.
Katsoo asiaa miten päin vain, ongelma on yhä olemassa.
- Hyvin lyhyesti, herra Oren.
Hiljattain Lähi-idän instituutti piti kyselypaneelin -
jossa apulaispuolustusministeri ja strategiasuunnittelusta vastaava -
puhuivat pitkään USA:n Lähi-idän päätöksistä asioiden takana.
Sekä USA:n näkökulmasta Lähi-itään.
Mitä voit kertoa tästä? - Mara Karlin palasi Pentagoniin.
Hän on siellä ulkopolitiikan alivaltiosihteeri Colin Kahlin alaisena.
Molemmat tärkeitä pelureita.
He odottavat presidentti Bidenin ja ulkoministeri Blinkenin ratkaisua.
He taas odottavat Israelin parlamentin hyväksyvän budjetin.
Ennen kuin tämä on ensi kuussa tapahtunut, Israel ei ryhdy -
merkittäviin avauksiin.
- Aivan, mutta tässä kaikki tällä erää.
Kiitokset herra Silvermanille, lähettiläs Ajalonille ja herra Orenille.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi
Enemmän TV7:n tuotannoista ja julkaisuista -
osoitteessa: www.tv7israelnews.com