Tervetuloa Jerusalem studioon!
Washingtonissa presidentti Barack Obamasta -
Donald Trumpiin ja Joe Bideniin Kiinaa on strategisesti pidetty -
maan suurimpana uhkana, ja tähän haasteeseen on pyritty vastaamaan.
Päätöksellä on sotilaallisia, diplo- maattisia ja taloudellisia vaikutuksia.
Yksi niistä on joukkojen vetäytyminen esimerkiksi Lähi-idästä.
Amerikkalaisten suuntautumisesta itäänpäin ja sen vaikutuksista -
Lähi-itään ja etenkin Israeliin keskustelevat tänään -
Washingtonista luennoitsija ja Yhdysvaltain ulkomaanpalvelun -
entinen johtaja herra Robert Silverman. - Kiitos!
Tervetuloa Danny Ayalon, entinen Israelin Yhdysvaltain suurlähettiläs -
ja Israelin varaulkoministeri, NYU:n luennoitsija -
sekä TV7:n Lähi-idän ajankohtais- ohjelman toinen juontaja. - Kiitos!
Kanssani studiossa on analyytikkomme Amir Oren, -
joka on myös TV7 Jerusalemin vartijat-ohjelman juontaja.
Kuluneet viikot ovat olleet erittäin dramaattisia.
Yhdysvallat vetäytyi Afganistanista ja Taleban otti maassa nopeasti vallan.
Koko Lähi-itä on seurannut tilannetta tarkkaan -
ja yrittänyt ennakoida, mitä tapahtuu seuraavaksi.
Tarkkaillaan myös Yhdysvaltojen reaktioita kentällä -
sekä nyt myös Kiinan, Iranin ja Venäjän toimia, -
jotka vastustavat länsimaiden astumista tyhjiöön Afganistanissa -
ja muualla Lähi-idässä.
Mitä voitte kertoa tästä?
Kiinaa, Venäjää ja Irania ei tulisi laittaa samaan kategoriaan.
Useita vuosia sitten Yhdysvalloissa aloitettiin strateginen suunnitelma.
Kuten sanoit sama linja on pysynyt ainakin kolmen hallinnon aikana -
Obamasta Trumpiin ja Bideniin.
Heillä on eräänlainen eristäytymispolitiikka.
Kaikki amerikkalaiset eivät halua palata takaisin -
Yhdysvaltojen linnoitukseen ja Amerikka ensin -ajatteluun.
He ymmärtävät, että liittouma tulee laittaa etusijalle.
Yhdysvallat on littouman keskiössä, mutta se ei voi toimia yksin.
Kyse on prioriteeteista. Kaikkea ei voi tehdä.
On huomioitava markkinoiden kestokyky.
Tässä tapauksessa markkinat ovat Yhdysvaltojen valitsijakunta -
ja mitä he sallivat johtoportaalta.
Katsotaan Yhdysvaltojen politiikan ja yhteiskunnan trendejä -
kuten vuotta 2020.
Tämän perusteella tulevaisuudessa -
ei saada paljon tukea sotilasoperaatioille kaikkialla.
Presidentti Bidenkin viime viikolla totesi -
suhteiden rakentamisesta.
Yhdysvallat tulee tekemään joitain sotilasoperaatioita -
tärkeimmille alueille.
Lähi-idän merkitys näyttää laskevan entisestään.
Tämä johtuu esimerkiksi -
öljyn ja muiden energiaresurssien merkityksen kasvusta.
Israelin tulisi tietää, -
että vuonna 2028, -
kun Obaman allekirjoittama sotilasavustusohjelma päättyy, -
tuki Israelille ei välttämättä automaattisesti jatku, -
mikäli muita tarpeita esiintyy.
Se on kuitenkin erittäin epätodennäköistä.
Katsotaan, mikä on tilanne 7 vuoden kuluttua.
Otamme tietysti mukaan keskusteluun arvoisat diplomaattimme.
Toinen on Israelin ja toinen Yhdysvaltojen ulkoministeriöstä.
Ennen sitä haluan kuitenkin nostaa esille -
mainitsemanne strategisen suunnitelman.
Kun Bidenin hallinto astui virkaan, -
se esitti ja toteutti omat suunnitelmansa.
Silloin aikomus oli suunnata idemmäksi.
Eastcom ja idässä olevat merivoimat Etelä-Kiinan merellä -
ovat olleet Yhdysvaltojen huomion keskipisteessä.
Huomio on siirtynyt pois Lähi-idästä ja muualta maailmasta.
Eurooppa on kuitenkin yhä Yhdysval- tojen tärkeä strateginen liittolainen -
sen suunnitelmien toteuttamiselle.
Kysymykseni kuuluukin, -
kun otetaan huomioon Afganistanin ja muun Lähi-idän tilanne, -
onko tapa, jolla asioita tehdään yhtä tärkeä kuin asia itsessään?
Tämä näyttää tietenkin tappiolta, -
vaikka presidentti Trump allekirjoitti sopimuksen Talebanin kanssa -
1,5 vuotta sitten.
Myös presidentti Biden julisti suunnitelmansa.
Armeijoita on luhistunut ennenkin, kuten Ranska v. 1940, -
ja Irak, kun ISIS hyökkäsi.
Jopa Fatah hyökkäsi Gazan Hamasia vastaan 14 vuotta sitten.
On olemassa trendejä, jotka liittyvät motivaatioon ja koulutukseen.
Tästä opimme, että Israelin tulisi tietää, -
että Saudi-Arabia ja Arabiemiraatit -
eivät todennäköisesti pysty ylläpitämään ilmavoimiaan -
ilman ulkomaista teknistä apua.
Niillä on lentäjiä ja taisteluhävittäjiä, -
mutta ei tarpeeksi huoltohenkilökuntaa.
Israelilla voi olla houkutus liittyä näihin joukkoihin, -
mutta tosi paikan tullen he eivät välttämättä tulekaan apuun.
Amerikkalaisten näkökulmasta -
Kiina toimii proaktiivisesti ja Yhdysvallat reagoi Kiinan aloitteisiin -
kurottautua viestinnän välineisiin ja levittäytyä kaikkialle.
Tähän liittyen järjestettiin tapaaminen.
Kysyn ensin herra Silvermanilta Yhdysvaltojen näkökulmasta.
Kiinan Afganistanin erikoislähettiläs herra Xiaoyong -
tapasi Iranin väistyvän ulkoministerin Mohammad Javad Zarifin.
Osapuolet olivat samaa mieltä kaikis- ta Afganistaniin liittyvistä asioista.
He sopivat lisäävänsä yhteistyötään Afganistanissa.
Se tapahtui samana päivänä, kun Yhdysvallat vetäytyi Afganistanista -
ja Kabulin kaupunki vallattiin.
Kuinka tämä voidaan sivuuttaa?
Esimerkiksi Pakistan, joka tukee Afganistania, -
ja on toiminut Talebanin isäntämaana siitä lähtien, -
kun Yhdysvallat ajoi Talebanin pois Afganistanista, -
on Kiinalle tärkeä strateginen intressi.
Sillä on merkittävä asema Afganis- tanin tapahtumien tukemisessa.
Tämän maan presidentti menikin tapaamaan Yhdysvaltojen -
NATO-liittolaista Turkkia.
Hän keskusteli presidentti Recep Tayyip Erdoganin kanssa -
Afganistanin tukemisesta.
Kaikki vaikuttaa strategisesti monimutkaiselta.
Se osoittaa myös, että jos vetäytyy maasta, -
tilalle astuu väistämättä Kiina tai joku muu vihollinen tai kilpaileva taho.
Olen samaa mieltä kanssanne, Jonathan ja Amir.
Tämä on suuri tragedia, -
jonka seurauksista kärsitään edelleen.
Yhdysvallat onkin rajoitetussa herkässä tilassa.
Presidentti Biden puolusteli päätöstään -
puheessaan viime viikolla.
En ole ennen nähnyt häntä yhtä päättäväisenä -
ulkopolitiikan kysymyksissä.
Mielestäni presidentti Biden mukailee paljon väittelyitä, -
joita hän kävi muiden kanssa Obaman kaudella.
Obaman kauden alussa oli aalto, jota Biden vastusti.
Hän koki silloin ja kokee yhä olevansa oikeassa -
vastustaessaan v. 2009-2010 Yhdysvaltojen joukkojen lähettämistä.
Hän vannoi tuolloin näin, ja toteuttaa nyt tätä lupaustaan -
vähentää Yhdysvaltojen roolia Afganistanissa.
En yrittäisi yleistää Afganistanin tapahtumia.
En pidä sitä eristäytymisenä.
Yhdysvaltojen väestö on selkeästi -
vaatinut Afganistanin sotilas- operaatiolle päättymispäivämäärää.
Yhdysvallat on siirtynyt terrorismin vastaiseen rooliin.
Tämä oli sotkuista ja huonosti organisoitu.
Viime viikolla televisiossa nähdyt kuvat olivat erittäin surullisia.
Presidentti Biden toimi Yhdysvaltojen poliittisten intressien pohjalta, -
ja pyrki rajoittamaan vahinkoa Afganistanille.
Tätä ei kuitenkaan tulisi yliarvioida tai yleistää.
Suurlähettiläs Ayalon, teidän näkemyksenne?
Tämä oli jo ennustettavissa 2,5-3 vuotta sitten, -
kun presidentti Trump nimitti korkea-arvoisen amerikkalaisen -
diplomaatti Zalmay Khalilzadin val- vomaan Yhdysvaltojen ja Talebanin -
neuvotteluja Qatarissa.
Tämä osoitti Yhdysvaltojen etsivän keinoja vetäytyä kunniakkaasti -
menettämättä kasvojaan.
Taleban otti asian tosissaan.
He rauhoittelivat Yhdysvaltoja -
lupaamalla erinäisiä asioita.
Samalla he valmistelivat valtaannousua.
Tämä on nyt tapahtunut.
Näyttääkin siltä, että valtioiden rakentamisen -
ja joukkojen tuomisen aika toiseen valtioon on ohi.
Tämä sopinee hyvin Israelille.
Israel on aina oikeutetusti ylpeillyt sillä, -
ettei se ole koskaan pyytänyt Yhdysvaltoja -
lähettämään sotilaita ajamaan Israelin etuja.
Israel ylpeilee sillä, että se pystyy puolustamaan itse itseään.
Yhdysvalloilta tarvitaan vain teknologiaa -
ja sotilaskalustoa -
sekä tietenkin poliittista tukea.
Maiden armejat kuitenkin tekevät paljon yhteistyötä keskenään.
Yhdysvaltojen muut liittolaiset ovat pulassa, kuten Etelä-Korea ja Japani.
Viittaan Kiinan toimiin Etelä-Kiinan merellä.
Jopa NATO tukeutuu paljolti Yhdys- valtojen sotilaisiin ja ilmavoimiin.
Israelista on kuitenkin tulossa yhä arvokkaampi etu Yhdysvalloille.
Täällä Lähi-idässä -
monet valtiot ovat riippuvaisia Yhdysvaltojen tuesta -
etenkin Iranin vihamielisyyttä ja uhkaa vastaan.
Tässä kohtaa Yhdysvallat tulee ulkoistamaan -
alueen puolustusta Israelille monella tapaa, -
vaikka vain pelottelutarkoituksessa.
Siinä mielessä Israelin arvo onkin noussut -
erittäin surullisen Afganistanin tilanteen varjolla.
Yhdysvaltojen operaatiot Afganistanissa ja Irakissa -
ovat monella tapaa ajaneet Israelin etuja Lähi-idässä.
Herra Oren, myös suurlähettiläs Ayalon korosti -
Israelin merkitystä Yhdysvalloille Lähi-idässä, -
joka on strategisesti tärkeä alue Yhdysvalloille.
Kolmannes maailman öljyntuotannos- ta kulkee Hormuzin salmen kautta -
sekä Bab al-Mandabin ja sitä ympäröivien alueiden.
Ne ovat strategisesti merkittäviä Israelille, Lähi-idälle, Euroopalle, -
Kiinalle ja Yhdysvalloille.
Tätä ei voi korostaa liikaa.
Vaikkei Israel ole pyytänyt Yhdysvalloilta sotilasjoukkoja, -
maiden ilmavoimat tekevät yhteistyötä.
Myös maiden puolustusvoimat tekevät yhteistyötä -
vähemmän teknologisissa yksiköissä.
Samaan aikaan mailla on kuitenkin yhteisymmärrys -
Israelin strategisesta merkityksestä.
Israel sallii Yhdysvaltojen käyttää alueitaan omien etujensa ajamiseksi.
Miten tästä on hyötyä Israelille nyt, kun Yhdysvallat suuntaa itäänpäin?
Vahingoittaako tämä Yhdysvaltojen turvallisuudelle elintärkeää yhteistyötä
josta Israel on myös hyötynyt?
Nostan vastauksessani esille kaksi näkökulmaa.
Olin Pohjois-Carolinassa v. 1975, -
kun Pohjois-Vietnam valtasi Etelä-Vietnamin.
Tapasin siellä Vietnamin sodan veteraaneja, -
laskuvarjohyppääjiä ja erityisjoukkoja.
He olivat pahoillaan nähdessään panostuksensa menevän hukkaan.
Toisaalta he uskoivat, että tällaisten sotien on päätyttävä.
Yllättävää kyllä, -
Vietnamin tulevaisuus olikin Yhdysvalloille hyödyksi.
Yhtenäinen Vietnam oli riippumaton Kiinasta -
ja silloisesta Neuvostoliitosta, nykyisestä Venäjästä.
Vietnam on nykyään Yhdysvaltojen liittolainen.
Näin voi tapahtua myös Afganistanissa.
Afganistanin sunnien yhteistyö Iranin kanssa ei ole lainkaan varmaa.
Turkki on sunni-enemmistöinen.
Voidaan nähdä useita eri liittolaissuhteita.
Sama hallinto, joka isännöi ja tuki 9/11 -iskujen tekijöitä, -
on nyt taas vallassa.
Kyllä, mutta Yhdysvallat auttoi näitä Mujahidineja -
taistelussa Neuvostoliittoa vastaan 1990-luvulla.
Historiaa voidaan tarkastella monesta eri näkökulmasta.
Yhdysvallat tuli Afganistaniin ajamaan pois Al-Qaidan.
Taleban toimi Al-Qaidan isäntänä, -
ja siksi ne olivat myös Yhdysvaltojen mustalla listalla.
Yhdysvaltojen ja Talebanin välillä ei suoraan ollut kismaa.
Suurlähettiläs Ayalon mainitsi, ettei Israel ole pyytänyt Yhdysvalloilta -
sotilaita.
Tämä pitää 98%:sesti paikkansa.
Jos hän olisi sanonut tämän Amerikan juutalaisyleisölle Floridassa -
tai Arizonassa, hän olisi saanut raikuvat aplodit.
Kuitenkin vuodesta 1991 eteenpäin Israel on luottanut Yhdysvaltoihin -
ohjuspuolustuksessa.
Yhdysvallat lähetti ohjuspattereita taisteluun Saddam Husseinia vastaan.
Israelilla on sopimus EUCOM:in kanssa, -
koska se ei voi yksin puolustaa itseään Iranin ohjuksia vastaan.
Niitä ei ole kuitenkaan käytetty aktiivisessa sodankäynnissä.
Totta, mutta mikäli Iran ampuu ohjuksia Israeliin, -
Israelissa olevat amerikkalaissotilaat voivat myös haavoittua.
Joka tapauksessa Israelin puolustusvoimien -
ja Yhdysvaltojen erinäisten joukkojen välinen suhde -
on yhtä läheinen kuin Yhdysvaltojen suhde sen muihin liittolaisiin.
He tekevät yhteistyötä, eikä joukkojen välillä ole juurikaan salaisuuksia.
Tämä on kuitenkin vain ammatillisella tasolla.
Yhdysvaltojen armeija kunnioittaa siviilivirkamiehiä, -
jotka on valittu tehtäviinsä.
Vaikkei Israelin ja Yhdysvaltain halli- tusten välillä olisi aitoa yhteistyötä,-
muut tekijät ovat silti hyödyllisiä.
Israel on esimerkiksi salaa auttanut liittoumaa taistelussa ISIS:iä vastaan.
Israel on lähettänyt Israelista useita hävittäjiä Syyriaan -
ISIS:in kukistamiseksi.
Israel ei ole ottanut tästä kunniaa.
Israel ei ole myöskään myöntänyt sitä.
Kyllä Israel myönsi sen jälkeenpäin, -
mutta se ei halunnut rikkoa liittoumaa ISIS:in vielä ollessa siellä.
Tämä oli Israelille hyödyksi.
Israel ei suostu pelkästään pelaamaan ulkomaan liigassa, -
koska päätösvalta on maan hallituksella.
Pari viikkoa sitten Israelissa vieraili henkilö, -
jonka te molemmat tunnette henkilökohtaisesti.
Hän on myös toiminut diplomaattina -
ainakin Yhdysvaltojen ulkoministeriössä.
Keskustiedustelupalvelu CIA:n johtaja herra Burns -
saapui Israeliin Mossadin johtajan David Barnean kutsumana.
Hän tapasi myös Israelin pää- ja puolustusministerit.
Keskusteluissa korostettiin -
yhteistyön lisäämistä toimissa Irania vastaan.
Burns fasilitoi viestintää Omanin kautta Iraniin.
Tämä tietenkin herättää paljon kysymyksiä.
Haluaisin kuulla ensin teidän näke- myksenne tähän, herra Silverman.
Herra Burns on Israelin hyvä ystävä.
Työskentelin hänen kanssaan, kun hän oli varaulkoministerinä -
ja ulkoministeriön Lähi-idän osaston päällikkönä.
Hän johti Yhdysvaltojen ja Israelin strategista dialogia vuosien ajan.
Hän tuntee Israelin ja Lähi-idän.
Hän tietää sen, mitä kaikki CIA:n johtajat suuresti arvostavat -
eli että Israel on kaksisuuntaisen tiedustelun tärkeä yhteistyökumppani.
Näkemieni tilastojen mukaan Israel toimittaa Yhdysvalloille -
enemmän tiedustelutietoa terrorismin vastaisissa asioissa -
kuin Eurooppa yhteensä.
Israel on suurempi terrorismin vastaisen tiedon lähde kuin EU.
Tämä on hämmästyttävä tilasto.
Luvut tietysti muuttuvat vuodesta toiseen.
Israel on Yhdysvaltojen tärkeä tiedustelukumppani -
sekä puolustuskumppani.
Israelin ja Yhdysvaltojen välisistä suhteista ei siis tule olla huolissaan.
Demokraattihallinnon pelättiin ottavan täysin uusi linja.
Yhdysvallat osoitti kuitenkin olevansa Israelin luotettava liittolainen -
viimeisessä sodassa Hamasia vastaan.
Palatakseni takaisin Afganistaniin, -
huomautan, että meidän tulee tarkkailla islamistien nousua.
He saavuttivat Talebanin kautta suuren voiton.
Hamas on samassa joukossa.
Myös Al-Qaida ja ISIS ovat sunnien äärijärjestöjä -
ja ne ovat samassa leirissä Talebanin kanssa.
He saavuttivat suuren voiton, jota vas- taan meidän tulee taistella yhdessä.
Tilannetta tulee seurata tarkkaan.
Suurlähettiläs Ayalon?
Bill Burns on Israelin hyvä ystävä. Olen samaa mieltä Robertin kanssa.
Hän on ensisijaisesti diplomaatti.
Hän pyrkii aina löytämään luovia diplomaattisia ratkaisuja.
Mitä tulee Iraniin, -
hän ei tuonut Washingtonista viestiä, -
jota Israelissa pelättiin.
Toisaalta hän myös moitti Israelia -
tai ainakin esitti huolenaiheensa -
Israelin yhteistyöstä Kiinan kanssa -
esimerkiksi infrastruktuurin alalla.
Suunnataan katse kohti tulevaisuutta.
Olen Robertin kanssa samaa mieltä -
tiedustelutietojen jakamisesta Israelin ja Yhdysvaltojen välillä.
Se on merkittävä etu Yhdsvalloille.
Yhteistyö ulottuu myös teknologiaan.
Viittaan Amirin kommenttiin, -
että v. 1991 Israel sai 39 ohjusta -
Irakin Saddam Husseinia vastaan.
Tuolloin ohjuspuolustusjärjestelmiä ei juuri ollut.
Sittemmin on kehitytty paljon.
Tänä päivänä Yhdysvallat ostaa Israelilta -
Rautakupoli -ohjuspuolustusjärjestelmiä -
joukkojensa suojaksi ympäri maailmaa.
Herra Oren, teillä on varmasti paljon sanottavaa tiedustelusta -
herra Barnean ja herra Burnsin välillä.
Hyvin lyhyesti, mikä on teidän näkemyksenne, -
onko yhteistyö riittävää takaamaan Israelin turvallisuuden -
Syyriassa ja muualla?
Huomioidaan Iranin vahvistuminen Raisin virkaanastumisen jälkeen.
Mikään ei ole taattu ikuisesti.
Se on jatkuvaa ponnistelua ja taistelua.
Israel voi saada apua muilta, -
mutta suurin osa puolustustaakasta on Israelin omilla harteilla.
Israelin tulee varoa, ettei sen nähdä kannustavan Yhdysvaltojen -
sotilasoperaatioita paikoissa, joissa amerikkalaisia voi kuolla.
Israel ei siis kannusta Yhdysvaltoja jäämään Afganistaniin -
tai sotimaan muualla ja uhraamaan henkiä muiden puolesta.
Israelin tulisi tietää paikkansa.
Se on vahva, muttei vedä vertoja suurvalloille.
Israelin ainoassa Afganistaniin liitty- vässä lausunnossa korostettiinkin -
tilanteen humanitäärisiä seurauksia.
Aikamme on lopussa.
Kiitos herra Silverman, suurlähettiläs Ayalon ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Valtanen