Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
50 päivää vallassa ollut pääministeri Naftali Bennettin, -
ulkoministeri Jair Lapidin sekä puolustusministeri Benny Gantzin -
johtama hallitus kamppailee vanhojen ja voimistuvien haasteiden kanssa -
pohjoisessa ja idässä, muuttuvien tuulien puhaltaessa alueella.
Israelin turvallisuustilannetta analysoimassa tänään -
tohtori Nir Boms, joka on tutkija Tel Avivin yliopiston -
Moshe Dayan -keskuksessa. - Mukava olla mukana.
Reservin prikaatinkenraali Jossi Kuperwasser, -
joka on Jerusalem Centerin tiedotus- ja suhdetoiminnan -
Lähi-idän asioiden projektijohtaja. - Ilo olla mukana.
Mukana myös TV7:n analyytikko ja Jerusalemin vartijat -ohjelman juontaja
Amir Oren.
Kiitos että olet mukana, vaikkakin muualta käsin rakennusta.
Tämä järjestely tehtiin koronan takia, meidän täytyy vastata tilanteeseen.
Mennään kuitenkin päivän aiheeseen ja aloitetaan yleiskatsauksella.
Missä Israel on nyt ja mihin se on menossa?
- Koronaeristys, -
tai pikemminkin karanteeni ei vastaa Britannian "erinomaista eristystä" -
vuosisata sitten.
Se ei myöskään vastaa Israelin tilannetta koska se ei ole eristyksissä.
Päinvastoin. Sen tämän hetkinen strateginen tilanne -
näyttää olevan melko hyvä.
Välitöntä uhkaa ei ole.
Sitä ympäröivät rintamat voivat toki leimahtaa milloin tahansa, -
mutta israelilaiset ovat tottuneet siihen 73 vuoden aikana.
Libanonin ongelmat talouden ja yhteiskunnan romahtamisen kanssa, -
Hamasin ongelmat Gazassa, Jordanian tilanne -
joka turvallisuustermein ilmaistuna on hyvin ontuva, -
Egypti on hyvä turvakumppani, -
ja etäällä on tietysti Iran vaanimassa.
Sillä on monia ongelmia, joita varmaankin käsittelemme.
Bennett-Lapidin hallitus, Gantz puolustusministerinä, -
on saanut nauttia harvinaisesta etuoikeudesta -
keskittyä kotimaan asioihin.
Huippuna valtion budjetti, jonka hallitus hyväksyi pari päivää sitten.
Joitakin ongelmia saattaa olla jo horisontissa.
Näyttäisi siltä että Iran, Arabianmeri, Hormuzinsalmi ja Punainenmeri -
voivat alueilla tapahtuneiden tilanteiden myötä leimahdella.
- Aivan. Kenraali Kuperwasser, kysyisin Israelin tilanteesta.
Mutta ensin eilisestä eli torstaista.
Se oli Iranin uuden presidentin Ebrahim Raisin virkaanastujaispäivä.
Kuulimme sitä ennen useaan otteeseen -
parlamentin eli knessetin istunnon aikana -
sekä myöhemmin pääministeri Naftali Bennettiltä -
ettei Israel salli iranilaisten istuvan Teheranissa -
samalla kun koko alueen vakautta horjutetaan.
Uhkauksia ladellaan maiden välillä edestakaisin.
Mihin tämä voi johtaa ja mitä meidän kannattaa tarkastella tällä hetkellä?
- Iran on kyllä suurin turvallisuushaaste.
Iran tulee olemaan Punaisellamerellä yhä vaarallisempi.
Se on valmis ottamaan kaikenlaisia vaarallisia askeleita siellä.
Näimme mitä parina päivänä tapahtui ennen Raisin nimittämistä.
Persianlahdella hyökättiin israelilais- omisteista alusta kohti.
Meidän kannattaisi olla huolissaan siitä mitä tulee tapahtumaan.
Yksi viittaus tähän on vähän erilainen kuin mitä Amir sanoi.
Saimme toki budjetin hyväksytyksi, -
mutta puolustusbudjettia täytyisi laajentaa merkittävästi.
Se mahdollistaisi lukuisten turvallisuushaasteiden käsittelyn.
Tulemme näkemään ettei Israel salli Iranin mellastaa, -
mutta mitä se tarkoittaa? Ei Iran pyydä lupaa meiltä mihinkään.
Voimme vain koittaa nostaa heidän teoistaan koituvaa hintaa -
ja toivoa että se muuttaa heidän mielensä.
Ongelmana on että kaikki Iranin kontrolloimat alueet -
ovat tällä hetkellä pahasti sekaisin. Paljon kaaosta ja epävakautta.
Irania painaa siihen kohdistuvat pakotteet, korona ja muut syyt.
Tämä koskee Irania ja kaikkia alueita joita se väittää johtavansa.
Siksi se on hyvin ärtyisä ja valmis ottamaan tavallista isompia riskejä.
Siksi se on ottanut osaa merellä tapahtuvaan kamppailuun.
Se tekee huolellisia iskuja aluksiin, jotta eskalaatiolta vältyttäisiin.
Eskalaatio kuitenkin tapahtui, -
vieläpä tavalla jota emme ole aiemmin nähnyt.
Tätä tapahtuu nyt alueella.
Israel on menestyksekkäästi onnistunut -
estää Irania muuttamasta Syyriaa alueeksi, -
jonka kautta se voisi toimittaa aseistusta Hizbollahille -
ja näin muuttaa maata iranilaiseksi tukikohdaksi Israelin lähellä.
Israel on ollut tässä melko menestyksekäs.
Israelin pari viikkoa sitten tekemä isku -
osui ilmeisesti hyvin arkaan paikkaan -
joka oli tärkeä Iranille, koska se sai aikaan paljon reaktioita.
Ei ainoastaan merellä, myös Libanonista yritettiin ampua raketeilla.
Venäläiset ilmoittivat julkisesti ottavansa itse ankarat keinot käyttöön
estääkseen Israelin iskut Syyriaan.
Kaikki tämä reaktiona Israelin viimeisimpään iskuun.
Olemme nyt eskalaation kynnyksellä.
Onneksi iranilaiset tekivät ison virheen.
Se mahdollisti Israelin muodostaa liittouman USA:n ja Britannian kanssa,
jolla kohdata Iranin ottama uusi kurssi.
Toivottavasti se toimii pelotteena Iranille -
ja Israel säilyttäisi samalla toimintavapautensa -
jonka turvin jatkaa kapasiteettinsa käyttämistä, -
eikä ainoastaan kansainvälisen yhteisön toimintaan luottaen.
- Aivan. Iskulla viitannet tuntemattoman koneen ilmaiskuihin, -
ainakaan kukaan ei ottanut vastuuta iskuista -
jotka kohdistuivat lentokenttään Syyriassa.
Syyrian hallinto syytti pian iskuista Israelin ilmavoimia.
Tohtori Boms, kenraali Kuperwasser mainitsi epävakauttavan tekijän.
Israel on ollut menestyksekäs aseiden salakuljetusten ehkäisyssä Iranista -
Syyriaan, mikä on merkittävä saavutus.
Aseiden siirto Libanoniin estettiin, -
jotta Iran ei voisi vahvistaa täsmä- ohjautuvaa aseistusta siellä, -
sekä kapasiteettia määritellä maaleja Israelin sisällä välikäden toimesta.
Näyttää siltä että tilanne Libanonissa eskaloituu pikkuhiljaa.
Satunnaisia yhteenottoja eri beduiiniheimojen välillä -
tietyillä alueilla Beirutista etelään. Myös Hizbollah on osallisena.
Miten sinä koet Iranin käyttävän epävakauttavaa tekijää Libanonissa -
ja kuinka huolestunut Israel on tästä kehityksestä?
- Libanon on erityisesti korona- ja poliittisen kriisin keskellä.
Hallitus ei ole onnistunut tehtävissään.
Maa on viime vuosina yrittänyt pystyttää väliaikaisia hallituksia, -
jotka eivät ole toimineet.
Jatkuva taloudellinen kriisi, joka alkoi Syyrian sisällissodan myötä -
sekä pakolaiset...
Kaikki tämä sai aikaan romahduksen Libanonissa.
Pankit ovat romahtaneet.
Libanonin punnalla ei ole enää valuutta-arvoa.
Puhuimme Libanonin pankki- järjestelmän romahtamisesta.
Kaikki tämä syöksi Libanonin kuiluun.
Tilanne tuo myös lahkolaispoliitikot takaisin kiven koloistaan.
Se mitä näimme Chalden kaupungissa Beirutin eteläpuolella viime viikolla -
on ollut käynnissä jo viime vuodesta saakka.
Olemme nähneet toimia Hizbollahin joukkoja vastaan -
ja Hizbollahin iskevän takaisin.
Näimme myös harvinaisen suvereni- teetin ilmaisun Libyan armeijalta -
kun se astui näyttämölle aseineen ja tankkeineen rauhantekijänä.
Tämä on viimeisiä yrityksiä saada jonkinlainen vakaus tai suvereniteetti -
aikaan, koska Libanon on valitettavasti menettänyt suvereniteettinsa.
Hizbollah on onnistunut luomaan etelä-Libanoniin -
Libanonin armeijaa vahvemmat sotavoimat.
Kaikki tämä kärjistyy nyt.
Hizbollah on myös kriisissä -
osittain Iranin kriisin takia.
Sen pitää ilmaista kykynsä pitää huolta ainakin omista varastoistaan.
Myös Hizbollahille myönteisissä shiiayhteisöissä on kasvava huoli.
Niissä ihmetellään Hizbollahin sotaa Israelia vastaan -
vaikka Libanon on romahtamassa.
Muutama ohjus vähemmän toisi ihmisille ruokaa pöytään.
Libanonin patriarkat sanoivat alueella olevan muita naapureita, -
jotka löytävät rauhallisemmat keinot kiistojen ratkaisuun -
ja se oli suora haaste Hizbollahille.
Nyt Libanonin armeija astui esiin ja esti Hizbollahia voittamasta -
jälleen yhden yhteenoton. Tämä jännite eskaloituu nyt.
Israelin huoli Libanonissa ja Iranissa on -
se että maat ovat taloudellisen kuilun partaalla.
Protestit ja epävakaus ovat aina potentiaalinen -
tilaisuus sille joka haluaa heikentää tilannetta väärään suuntaan -
ja tehdä jotain odottamatonta.
Olemme olleet tässä tilanteessa jo jonkin aikaa.
Olemme hyvin tarkkaavaisia Libanonin tilanteen suhteen.
Siihen kuuluu humanitaariset ulottuvuudet -
sekä turvallisuustilanteen mahdollinen eskaloituminen.
Olemme nähneet Gazan (viime konfliktin) jälkeen -
yrityksiä tuoda Libanon jälleen kuvaan, -
tällä kertaa palestiinalaisryhmien toimesta.
Hizbollah kulkee kuitenkin toista reittiä ja se muuttaa tätä yhtälöä.
Se saa aikaan hyvin toisenlaisen skenarion.
- Aivan. Herra Oren, haluan kuulla kantasi tähän.
Etenkin pohjoisrintama on tällä hetkellä Israelin päähaasteena.
Se on ollut sitä jo jonkun aikaa.
Mikä on muuttunut sen myötä, -
että Iran on halukkaampi ottamaan enemmän riskejä?
- Presidentti Raisin kauden alku -
on ilmeisesti vähän erilainen kuin mitä näimme 8 vuotta sitten, -
ja aiemminkin kun presidentit Khatami, Ahmadinejad -
ja sitten Ruhani astuivat virkaan.
Presidentti on Iranin hallinnon kakkosmies.
Ainakin nimellisesti. Kun kenraali Qassem Suleimani oli elossa -
hän oli silloista presidentti Ruhania korkeampi arvoltaan.
Mutta 1980-luvun lopulla presidenttinä toiminut Ali Khamenei -
oli selvä perijä ja seuraaja ajatollah Khomeinille.
Nyt näyttäisi siltä että sama käsikirjoitus toteutuu Teheranissa.
Raisi tuli todennäköisesti valituksi presidentiksi, -
jotta hänestä koulittaisiin mahdollinen seuraaja -
82-vuotiaalle Ali Khameneille.
Kyse ei ole vain presidentin vaihdosta.
Tulemme näkemään kuinka Khamenei testaa Raisin kovuutta -
ja hän olikin kova vallankumouksen iranilaisia vihollisia kohtaan.
Nähtäväksi jää onko hänen ulko- ja turvallisuuspolitiikka myös kovaa.
Sillä välin saamme selville, -
kuinka useat Iranin eri sotilas- ja turvallisuustahojen valtatoimijat -
kilpailevat keskenään toimiakseen.
Mercer Street -alukseen kohdistunut hyökkäys -
oli luultavasti seurausta näiden sotarosvojen toimista.
Toinen lyhyt pointti on, -
että USA:n asevoimista on moni vieraillut Israelissa.
Joko suoraan Lähi-Idän keskusjohdon CENTCOM:n lähettämänä -
tai kuten 5. laivaston johtava amiraali teki, tullen Egyptistä.
Hän oli siellä kutsuvieraana laivastotukikohdan vihkijäisissä.
Se on lähellä Libyan rajaa.
Kaikki näkevät että muut vallat tulevat ja menevät, -
mutta Israel on täällä pysyäkseen. Israelin puolustusvoimat (IDF) -
on alueen laadukkain asevoima.
Israelin kilpaillessa arabimaiden kanssa 1950-luvun alkupuolella -
vapauden linnakkeen markkinoinnista lännelle -
käytössä oli propagandalause "Israel on uppoamaton lentotukialus".
Se on totta nyt.
Israel on uppoamaton lentotukialus.
Jos kysymme vierailevalta USA:n kenraalilta tai amiraalilta, -
niin he allekirjoittavat tämän väitteen.
- Kenraali Kuperwasser. Aiemmin maanantaina -
entinen pääministeri ja nykyinen oppositiojohtaja Benjamin Netanjahu -
syytti ulkoministeri Jair Lapidia -
sopimuksen tekemisestä USA:n ulkoministeri Antony Blinkenin kanssa
ensimmäisessä tapaamisessa, viikko virkaan astumisen jälkeen.
Sen mukaan Israel toimii "ei yllätyksiä" -linjan mukaisesti USA:n kanssa -
kaikessa mikä liittyy Irania vastaan hyökkäämiseen.
Siihen sisältyy Iranin kohteet koko alueella sekä sen ydinohjelma.
Netanjahun mukaan sopimus vaarantaa Israelin turvallisuuden.
Se tuo mukaan erilaisia muuttujia, -
jotka ovat haasteellisia Israelin toimintavapauden kannalta.
Miten koet tämän asian Israelin kannalta?
Netanjahun mukaan Israel toimii alusvaltiona USA:lle.
Menisitkö itse näin pitkälle, onko näiden liittolaisten välillä -
tasapainoa operaatioissa -
ja yhteisymmärrystä alueen vakauden ylläpitämiseksi?
- Meillä on kaksi suurta intressiä.
Ensimmäinen on että kykenemme puolustamaan itseämme -
vihollisuhkia vastaan.
Toinen on se että tarvitsemme läheiset suhteet USA:han.
Se on tärkein liittolaisemme.
Meidän täytyy sovittaa nämä kaksi elementtiä toisiinsa, -
koska ne muodostavat meidän turvallisuuspolitiikkamme.
Olin yllättynyt siitä ettei Jair Lapid kumonnut Netanjahun sanomisia.
Sellainen sitoumus luultavasti siis on.
Sellaisen sopimuksen myötä valitaan toinen näistä tukipilareista -
toisen kustannuksella ja se on suuri virhe.
Huolemme on että Iran puskee eteenpäin ydinprojektinsa kanssa.
USA on sitoutunut estämään Irania saamasta ydinasetta.
Mutta se ei ole sitoutunut estämään sitä saamasta kykyä tuottaa sellaista.
Tämän takia meillä ja amerikkalaisilla voi olla erimielisyyttä siitä -
mihin aikaan ja mitä asialle voitaisiin tehdä.
Meidän kantamme on ettei Iranin tule saada kykyä tuottaa ydinasetta.
He kuitenkin lähestyvät sitä.
USA:ta puolestaan kiinnostaa JCPOA- toimintasopimukseen palaaminen, -
joka tunnetaan v. 2015 ydinsopimuksena.
USA lykkäisi ajankohtaa jolloin jotain Iranin ydinprojektille pitäisi tehdä.
Aiemmin, esimerkiksi v. 2012, -
kun Netanjahu puhui YK:n yleiskokouksessa, -
hän teki selväksi että Israel on vetänyt punaiset viivat.
Ne eivät välttämättä ole samat rajat mitkä USA on vetänyt.
Hän sanoi iranilaisille, -
Muistattehan, hän näytti isoa kuvaa punaisesta viivasta kokouksessa.
Hän sanoi että mikäli iranilaiset ylittävät 250 kilon -
uraanin rikastamisen rajan 20 prosenttiin, -
niin Israelin täytyy ryhtyä toimiin.
Nyt se lähestyy tuota rajaa.
Jos ryhdytään koordinoimaan USA:n kanssa luvan saamiseksi iskuun -
niin sitä ei tulla saamaan.
Iranilaiset pelästyivät tuolloin Netanjahun sanomisia.
He varoivat ylittämästä Israelin esittämää rajaa.
Meidän kannattaa olla läheisessä suhteessa USA:n kanssa -
turvallisuusasioistamme puhuttaessa,
ja mahdollisuuksien mukaan kertoa suunnitelmistamme, mutta ei aina -
eikä Iranin ydinohjelman kustannuk- sella, ja tämä on ongelmallista.
- Tri Boms, näyttää siltä että Israel on linjautumassa USA:n näkemyksiin.
Myös isossa valtakamppailussa. Israel tuomitsi Kiinan ensimmäisen kerran -
YK:n foorumilla.
Valtakamppailu on nyt USA:n tärkein mielenkiinnon kohde.
Se pyrkii muokkaamaan globaalin valta-asetelman -
siten että kykenee kohtaamaan Kiinan.
Se on linjaamassa liittolaisiaan mukaan.
Japani on antanut lausuntonsa Hongkongin suhteen, -
samoin muita julistuksia on maailmalla annettu. Israel on nyt mukana tässä.
Sen on täytynyt valita puolensa ja olla rakentavasti mukana.
USA on luottanut suurvalta- asemaansa jo vuosikausia -
monella tasolla.
Nouseeko tämä linja kärkeen myös Israelin ulkoministeriössä?
Tuleeko se näkymään ministeriön päätösten tekemisessä?
- On luonnollista että uudet johtajat, -
kuten USA:n presidentti Biden ja pääministerimme Bennett, -
toimivat eri tavalla kuin edeltäjänsä.
Bennett on sanonut ottaneensa vastaan haasteen palauttaa -
USA:n ja Israelin suhteet ennalleen.
Hän koittaa toimia niin ettei toiminta näyttäisi olevan sidoksissa -
tai riippuvainen presidentti Trumpin ja pääministeri Netanjahun toimintaan.
Se on samalla hallintomme yritys saada USA:lta tukea asioille, -
jotka eivät ole niin tärkeitä turvallisuuden kannalta -
ja jotka eroavat aikaisempien hallintojen linjasta.
Pääministerille on tärkeä luoda rakentava dialogi USA:n kanssa.
Tämä on oleellista etenkin Iranin suhteen.
Meillä tulee olla järjestäytynyt linja myös muiden suurvaltojen kanssa.
Jossain vaiheessa tulee valita puolensa -
ja Israel on onnistunut luovimaan USA:n, Venäjän ja Kiinan kanssa.
Jossain vaiheessa voi tulla painetta valita puolensa selvemmin.
Kiinan ei haluta saada enempää jalansijaa Lähi-idästä, -
se on jo siellä ja Israelinkin kanssa tekemisissä.
USA painostaa nyt tässä asiassa.
Vastineeksi Israel voi painostaa Irania koskevissa kriittisissä asioissa.
- Aivan. Aikamme alkaa olla lopussa, noin kolme minuuttia.
Mihin suuntaan Israel nyt etenee?
Herra Oren?
- Me kaikki odotamme tärkeää tapahtumaa -
ja se on pääministeri Bennettin vierailu Valkoisessa talossa.
Kaikella kunnioituksella ulko- ministeriötä ja -ministeriä kohtaan, -
mutta Blinken-Lapid -keskustelut olivat vain valmistelua -
Bennettin vierailua varten.
Sama pätee uuden kansallisen turvallisuusneuvojan -
tri Eyal Hulatan vierailua USA:n kollega Jake Sullivanin luo.
Hän tapasi myös apulaisulkoministeri Wendy Shermanin Washingtonissa.
Näin toimitaan vuorikiipeilyssä (huip- pukokouksissa), sherpat (ekspertit) -
valmistavat tietä isännilleen.
Edmund Hillary oli toki tasa-arvoinen sherpa Tenzing Norgayn kanssa.
Emme katso alentuvasti alamaisia tekemässä todellista työtä.
Johtajat lopulta vain allekirjoittavat julkilausumat.
Kun Bennett ja Biden astuvat esiin Valkoisen talon tapaamisen jälkeen, -
niin saamme tietää ovatko uuden linjan suuntaviivat kyseenalaistettu.
- Kenraali Kuperwasser, alle minuutti aikaa valitettavasti.
Mihin Israelin kannattaisi keskittyä sen turvallisuusasioissa?
- Nyt kannattaisi parhaiten hyödyntää iranilaisten luoma sotku.
Samalla pitää varmistaa etteivät tuosta sotkusta kumpuavat uhat -
mene meiltä ohi.
Tähän meidän täytyy keskittyä juuri nyt.
- Tri Boms?
- Iranin ja toisaalta Hizbollahin täytyy varmistaa -
ettei alueen epävakaus muutu huoli- mattomaksi liikkeeksi meitä vastaan.
Meidän täytyy olla valppaita.
Meidän täytyy pysäyttää kaikki yritykset suunnata -
Libanonin ja Iranin kriisit Israelia kohtaan.
- Aivan. Tässä kaikki tällä erää.
Kiitos kenraali Kuperwasser, tri Boms ja herra Oren mukanaolosta.
Odotamme tuottavaa tuotantokautta TV7:llä -
johon te myös otatte osaa.
Kiitos myös katsojillemme. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi