Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Yksi Israelin ulko-, talous- ja puolustusintresseihin ja politiikkaan -
liittyvä jatkumo liittyy tiiviisti läheiseen itäiseen Välimereen.
Kaikki sen arabinaapurit Jordaniaa lukuunottamatta ovat rannikkomaita, -
joilla on aluevetensä ja siten meri- talousalueensa joista ne saavat -
energiavarantoja.
Israelin kaasuporauslautat ovat alttiita Hizbollahin ja Hamasin hyökkäyksille.
Maa joutuu luovimaan Turkin, Kreikan ja Kyproksen kanssa ja se haluaa -
vahvistaa siteitään Egyptin, Italian ja Ranskan kanssa.
Sillä on kädet täynnä Libyan kanssa, mikä liittyy Venäjän Välimeren -
Syyria-painotteiseen puskemiseen. Paljon asioita liittyy merialueeseen, -
joka on vaikuttanut ihmiskuntaan aikojen saatossa.
Miten uusi hallitus muodostaa ja ajaa itäisen Välimeren strategiaa?
Aiheesta keskustelemassa tohtori Eran Lerman, -
TV7:n Lähi-idän ajankohtaisohjelman juontaja, -
Jerusalemin strategia- ja turvallisuuslaitoksen varajohtaja -
sekä Salem-opiston luennoitsija.
- Kiitos että saan olla puhumassa tärkeästä aiheesta.
- Tohtori Hay Eytan Cohen Janarocak, -
JISS:n ja Moshe Dayan Centerin tutkija Tel Avivin yliopistossa.
- Kiitos kun saan olla mukana.
Studiossa TV7:n analyytikko ja Jerusalemin vartijat -ohjelman juontaja
Amir Oren. Itäisen Välimeren tilanne on hyvin monimutkainen.
Israelilla on siellä paljon intressejä mutta myös haasteita.
Neuvottelut Libanonin kanssa ovat jatkuneet nyt 8 kuukautta, -
mutta niissä ei ole juuri sisältöä ollut.
Turkin kanssa on haasteita, -
samoin palestiinalaishallinnon kanssa koska se on mukana -
itäisen Välimeren kaasufoorumissa IMGF:ssä. Se esti Arabiemiirikuntia -
pääsemästä sen jäseneksi.
Sitten on Turkin ja Kreikan väliset haasteet.
Joidenkin mielestä tuo kaksikko on sodan partaalla.
Kerrotko meille nykytilanteesta -
itäisellä Välimerellä. Jatkuvatko jännitteet siellä?
Vai olemmeko tilanteessa jossa läpimurtoa voidaan pian odottaa?
- Uusi hallitus opettelee vielä tapoja.
Sen oli hypättävä liikkuvaan junaan niin sanotusti.
Paitsi puolustusministeri Benny Gantzin, joka oli toimessa edellisen -
hallituksen aikana. Hän tuntee nämä asiat.
Puolustusministeriö ei kuitenkaan johda näiden asioiden ajamista.
Sillä on johto monissa Israelin asioissa -
mutta itäisen Välimeren suhteen sillä näyttää olevan muuta tekemistä.
Pääministeri Bennett ja ulkoministeri sekä seuraava pääministeri Lapid, -
uusi energiaministeri Karine Elharrar -
on joutunut opettelemaan kaiken mitä edellinen ministeri -
Juval Steinitz hoiteli.
On paljon monimutkaisia asioita -
joita he eivät kykene hallitsemaan ensimmäisten virkaviikkojensa aikana.
Mukana on myös toinenkin tuore tiimi eli Bidenin hallinto.
Mitä Israel tekeekin, se on yleensä yhteydessä USA:n linjaan.
Presidenttien Bidenin ja Erdoganin tavattua toisensa -
Israel luultavasti odottaa selontekoa tuosta tapaamisesta, -
tarkempaa kuin mitä lehdistölle on annettu.
Ennen kaikkea mitä Nato-liittolaiset saivat siitä USA:lta.
Turkki on myös Naton tärkeä liittolainen.
Se yrittää myös pelata omaa peliään USA:n ja Venäjän välillä.
Bidenin hallinto luultavasti yrittää -
käynnistää Israelin ja Libanonin väliset neuvottelut uudestaan.
Toinen tärkeä asia on -
että USA on luultavasti päättänyt vetäytyä Lähi-idästä -
niin laajasti kuin se on mahdollista. Se vie joukkonsa pois, -
myös lentotukialuksensa, -
ja antaa Venäjälle tilaa asemoitua Syyriaan.
Ehkä myös yksityisten sotilasyhtiöiden kautta Libyaan.
Siksi Israel ja myös Egypti saattavat jäädä lähes yksin -
alueellisten haasteiden kanssa.
Eran ja Hay Eytan varmasti käsittelevät vielä tätä, -
voimme ehkä vielä nähdä suhteiden lähentymistä Erdoganin Turkin osalta.
- Tohtori Lerman, -
Itäisen Välimeren monimutkainen tilanne -
liittyy muuhunkin kuin Israeliin, Kreikkaan, Egyptiin tai Turkkiin.
Se kaikki liittyy suureen valtataisteluun.
Monellakin tasolla.
Kun Libyan kansallinen yhtenäishallitus -
ja Turkki allekirjoittivat yhteisen meritalousaluesopimuksen, -
se käytännössä esti Kreikan, Kyproksen ja Israelin aikeet -
kehittää yhteisiä ja ulkomaiden sijoituksiaan.
Putkilinja, joka kulkisi Israelista Kyproksen kautta Kreikkaan -
ja sieltä Eurooppaan -
loisi huomattavan vientikapasiteetin Israelille.
Sillä on laajat merelliset kaasuvarannot, valtavia kaasumääriä -
voitaisiin viedä Euroopan markkinoille.
Tämä nostaisi uuden haasteen eli Venäjä-kysymyksen.
Saksa on vahvasti Venäjän kaasun varassa -
kuten on koko Eurooppa.
Onko nykytilanne haasteellinen?
Mihin olemme menossa, voiko tästä tulla kiistan aihe -
Venäjän ja Israelin välille?
Kerrotko vähän tästä.
- En usko että tämä tarina on Israelin ja Venäjän välisistä ongelmista.
Libyan tilanteeseen sekaantuminen -
on ollut huomion keskipisteenä vuodesta 2019.
Israel, Venäjä ja Egypti ovat tässä asiassa samalla puolella.
Ne tukevat jossain määrin -
joukkoja joiden Egypti haluaa pysyvän johdossa sen läheisillä alueilla, -
kenraali Khalifa Haftarin LNA:ta eli kansallista armeijaa.
Sillä on poliittinen johto Libyan Beng- hazissa, Kyrenaikan maakunnassa.
Tässä ei ole kyse Venäjän ja Israelin välisestä kilpailusta.
En ole varma olisiko kaasuputki- linja varteen otettava vaihtoehto, -
vaikka Turkki ei nousisikaan sitä haastamaan.
Tässä on putkilinjan lisäksi kyseessä myös isompi -
uus-ottomaanisuuden tuoma haaste.
Erdogan pyrkii käyttämään Libya-yhteyttä, -
Länsi-Libyan Tripolin kansallista yhtenäishallitusta GNA:ta -
hallitakseen itäistä Välimerta.
Tämän johdosta meillä on nyt merkittävä liittouma -
joka on muotoutunut viimeisen vuoden mittaan.
Siihen ei kuulu ainoastaan Israel, Egypti, Kypros ja Kreikka, -
vaan se on ankkuroitunut itään -
Arabiemiirikuntien mukanaolon myötä.
Abrahamin rauhansopimukset liittyvät itäisen Välimeren kamppailuihin -
yhtä lailla kuin Iranin nostamiin haasteisiin.
Siinä on mukana myös länsiliittolainen Ranska.
Sillä on omat kansalliset tärkeät intressinsä Välimeren vakaudessa -
sekä Erdoganin uusottomaanisuuden leviämisen rajaamisessa.
Tässä on uusi, merkittävä liittouma -
jolla on strategisia ulottuvuuksia ja se on merkittävä tekijä -
itäisen Välimeren kaasufoorumilla EMGF:llä.
Uuden hallituksemme ministerit kuten Karine Elharrar, -
joka on huomattava persoona, hän on vammautunut -
ja on pyörätuolissa, mutta on puolueessaan hyvin vaikutusvaltainen.
Lapidin puolue, joka on koalition hallitsevin puolue.
Hän on myös läheisessä yhteydessä ulkoministeriin.
Uskon että he elävöittävät -
ja laajentavat tätä yhteistyötä -
liittouman kanssa joka ulottuu Abu Dhabista Pariisiin.
- Aivan. Lähi-idässä on koettu melkoisia muutoksia -
sen jälkeen kun Bidenin hallinto astui virkaan aiemmin tänä vuonna.
Olemme nähneet myös merkittäviä muutoksia Israelissa.
Ne alkavat pikkuhiljaa näkyä.
Tämä voi luoda uusia mahdollisuuksia.
Turkki on ilmoittanut kahdesta merkit- tävästä esiintymästä Mustallamerellä.
Se on pyörtämässä joitain Välimeren käytäntöjään.
Neuvottelut Kreikan kanssa saavat nyt mahdollisuutensa.
Noilla neuvotteluilla on myös paljon vaikutusta Israeliin.
Tohtori Hay Eytan Cohen Janarocak, näetkö tämän -
tuottavan hedelmää?
Voisiko Turkki hakeutua nyt parempiin suhteisiin Israelin kanssa?
- Jo ennen viimeisintä Gazan operaatiota -
Turkki viestitti Israelin johdolle -
olevansa valmis korjaamaan välinsä Israelin kanssa.
Mutta Gazan viimeisin operaatio on tässä ongelmana.
Ei ole yllätys että presidentti Erdogan omaksui palestiinalaismyönteisen -
kannan ja käytti ankaraa retoriikkaa Israelia vastaan.
Tämän seurauksena kaksikon välit huononivat jälleen.
Kun Turkin ulkopolitiikkaa tarkastellaan -
Israelin ja Egyptin suhteen -
ja yleisesti itäisen Välimeren suhteen, -
niin pitää ottaa huomioon että Turkki pyrkii muutokseen.
Se haluaa hylätä "arvokkaan yksinolon" -doktriininsa.
Sen takia se haluaa korjata välinsä Egyptin kanssa.
Turkki tekee kaikkensa taivutellakseen Egyptiä, -
mutta Egyptin lehdistön mukaan -
Egypti haluaa nähdä konkreettisia tuloksia Turkin puolelta.
Sama pätee Arabiemiirikuntiin -
mutta heillä on oma päänsärkynsä turkkilaisen rikollispomo -
Sedat Pekerin takia. Hän pitää sieltä käsin omaa YouTube -kanavaa -
ja saa aikaan laillisuuskriisejä Turkin viranomaisten keskuudessa.
Mutta isoa kuvaa tarkastellessa -
voimme nähdä hyvin selkeästi, -
että Turkin hallinnon omaksuma uhkapeli ei palvele Turkin etuja.
Saatamme tämän takia nähdä Turkin pyrkivän -
parantaa välejään Egyptin ja Israelin kanssa.
Turkki ei tee sitä siksi että sillä olisi kunnon välit niihin, -
vaan jotta se voisi pysäyttää Turkin vastaisen liittouman, -
jollaisena se näkee näiden maiden liittouman, -
Kyproksen, Kreikan, Israelin ja Egyptin.
Yhteinen päänimittäjä tässä ei ole luonnonkaasu.
Turkin näkökulmasta se on -
Turkin vastainen asennoituminen.
Se haluaa lopettaa Turkin vastaisen poliittisen yhtenäisyyden.
Jotta se voi lopettaa yksinäisyytensä itäisellä Välimerellä, -
se yrittää luovia.
Mutta sen ideologiaan nojaava ulkopolitiikka rajoittaa sitä.
- Herra Oren, tarkastellaan -
energiaministeri Elharraria ja ulkoministeri Lapidia, -
joka liittyy myös tähän läheisesti. Samoin puolustusministeri Gantz, -
joka oli osana tätä liittoumaa jo edellisen hallinnon aikana.
Mikä on Israelin seuraava askel itäisellä Välimerellä?
Eri mailla on yhteyksiä keskenään ja geopolitiikalla on oma osansa.
Parannetaanko seuraavaksi suhteita Turkin kanssa -
vai vahvistetaanko EMGF:n sisäisiä suhteita -
rakentamalla valtioiden välinen yhteistyöryhmä -
joka avaisi kattavan kanavan Eurooppaan?
- Vastaus tähän juontuu alkeellisemmasta kysymyksestä: -
Rakentaako uusi hallitus strategiansa -
alhaalta ylös vai ylhäältä alas?
Onko sillä yleissuunnitelmaa, -
yleiskäsitystä siitä miten se näkee maailman ja alueen?
Pyrkiikö se jonkinlaiseen alueelliseen yleisjärjestelyyn?
Vai luopuuko Israel visionäärisestä suunnitelmasta -
ja tekee kaiken vähitellen?
Jos se valitsee jälkimmäisen reitin, -
niin silloin itäinen Välimeri luonnonvaroineen -
on tärkeä osa palapeliä.
Osittain siksi koska se ei ole ristiriidassa -
Israelin kotimaan politiikan kanssa.
Asia oli kiistanalainen sen talousnäkökohtien, -
kaasuporausten ja korvausoikeusten vuoksi.
Sekä muiden maiden kanssa tehtyjen sopimusten ja putkilinjojen takia.
Muttä tämä oli yli vuosikymmen sitten.
Nyt asia ei ole kiistanalainen joten hallitus voi keskittyä -
taloudellisiin ja diplomaattisiin saavutuksiin.
Kaksi muuta seikkaa vielä.
Itäinen Välimeri on kahden suuren pullonkaulan aluetta: -
Yksi on Turkin salmet ja toinen on Suezin kanava.
Ja koska USA vetää maajoukkonsa alueelta asteittain, -
puhuimme tästä aiemmin, -
merivoimien tärkeys korostuu entisestään.
Merivoimat, kuudes laivasto, Venäjän laivue, -
ehkä Ukrainan kanssa jännitteet kiristyvät jälleen, -
ja Venäjä on Mustallamerellä, joten on tärkeä seurata -
käyttääkö Venäjä Syyriaa tukikohtanaan.
Se lennätti sinne ydinpommikoneita -
näyttääkseen USA:lle etteivät sen B-52:t ole ainoita laatuaan.
Toinen pointti on maahanmuuttajat.
Tiedämme Turkissa olevat pakolaiset, joita se pitää valttikorttinaan.
Se voi milloin tahansa heittää sen pöytään ja antaa Länsi-Euroopan -
hukkua pakolaistulvaan.
Läntisellä Välimerellä Marokossa -
jossa on Espanjan erillisalue, on puolestaan hukkumassa -
pakolaisiin, koska Marokko haluaa Espanjan tunnustavan -
sen omistusoikeuden läntiseen Saharaan.
Välimeren alueella on todella monia ongelmia.
- Todellakin. Lisään vielä yhden ongelman, ja haluan kuulla -
molempien mielipiteet siihen. Tohtori Lerman, -
Gazan rannikon tuntumassa tehtiin vuosia sitten löydös, -
odotettu kaasuvarantojen esiintymä, -
ja se on nyt tilanteessa, -
että vaikka se on Gazan talousvesillä, -
kukaan ei halua koskea tuohon alueeseen.
Se johtuu siitä että alue kuhisee -
islamistisia ja jihadistisia järjestöjä.
Ne ottavat kohteekseen kaiken mikä ei palvele heidän intressejään siellä.
Mikäli tulisi sellainen mahdollisuus -
että Turkki, jolla on intressejä Gazassa, tulisi mukaan kuvaan, -
islamistinen Hamas tunnustaa Turkin olevan merkittävä tukija -
ainakin humanitaarisella rintamalla, -
niin se saattaisi saada jonkinlaisen järjestelyn Israelin kanssa aikaiseksi.
Se voisi lievittää maiden välisiä jännitteitä, -
ja kehittää energiavarantoja Gazan humanitaarisen tilanteen hyväksi.
Tällä olisi merkitystä myös eteläisen Israelin turvallisuudelle.
Voisiko tällainen kuvio toteutua -
kun otetaan huomioon itäisen Välimeren monimutkainen luonne?
Useat toimijat vaikuttavat alueen haasteisiin ja mahdollisuuksiin.
- Kolme nopeaa pointtia: -
Israel on aina ollut kiinnostunut alueen energiavarojen kehittämisestä.
Kun avomerellä tehdään energiatuotantoa, -
niin muilla alueen toimijoilla on intresseissä säilyttää alueen vakaus.
Tämä on tietenkin myös Israelin toivomus.
Israel on valmis tarjoamaan isoja kompromisseja Libanonille -
jotta maat pääsisivät yhteisymmär- rykseen ja Libanon voisi käyttää -
merialueitaan hyväksi.
Israel on valmis toimimaan näin myös palestiinalaisten kanssa.
Kaksi huomautusta kuitenkin.
Ensinnäkin, olemme monesti nähneet Gazan suhteen -
että taloudellisen menestyksen näkymät eivät välttämättä -
rajoita väkivaltaa ja terrorismin harjoittamista.
Jaan joidenkin israelilais- tarkkailijoiden skeptisismin -
siitä vapauttaako gazalaisten elämän helpottaminen meidät näistä asioista.
Sekä libanonilaisten että palestiinalaisten tapauksessa -
sisäinen dynamiikka, korruptio ja valtapelit, -
etenkin sisäinen valtataistelu -
mitä Gazan merialueeseen tulee, -
sen hallinnollinen johto sijaitsee Ramallahissa, ei Gazassa.
Mahmud Abbas ei anna tapahtua mitään sellaista -
joka hyödyttäisi hänen vihollisiaan toisessa palestiinalaisleirissä.
Samanlaista taistelua näemme Libanonissa, sen ryhmittymien -
välisissä valtakamppailuissa.
Nämä estävät vakavasti otettavien sopimusten syntymisen.
Tämä on ollut tilanne jo vuosia molemmilla rintamilla.
- Tohtori Janarocak?
- Haluan käsitellä kysymyksesi Turkki-osuutta.
Noin kuukausi sitten -
Baktisherin yliopisto Turkissa julkaisi uuden kartan ehdotuksena -
Turkin uudeksi merialueeksi itäisellä Välimerellä.
Ehdotuksessa oli ensimmäistä kertaa mukana raja myös Gazan kanssa.
He toivovat Hamasin painostavan palestiinalaishallintoa -
allekirjoittamaan tämän sopimuksen.
Kyseinen meritalousalue kuitenkin tehtäisiin -
Kyproksen meritalousalueen kustannuksella.
Muistettakoon että Kypros on EU:n jäsen.
Minun ymmärrykseni mukaan palestiinalaiset eivät ole innokkaita -
uhraamaan suhdettaan EU:n kanssa -
Turkin takia.
Mutta mikäli palestiinalaiset hyväksyisivät tämän kartan -
niin samalla he tunnustaisivat meritalousalueen liitokset -
jotka on rekisteröity Kreikalle kansainvälisen lain mukaisesti.
Se olisi hyvin ongelmallinen tilanne palestiinalaisille.
Turkin viranomaiset uhraavat Turkin ja Israelin väliset suhteet -
miellyttääkseen palestiinalaisia.
Palestiinalaiset eivät kuitenkaan uhraa suhdettaan EU:hun -
Turkin vuoksi, joten tämä on... - Tarkoitatko palestiinalaisilla -
Hamasia vai palestiinalaishallintoa? - Hamasia.
- Hamas on halukas uhraamaan suhteensa EU:hun.
- Kyllä, mutta kansainvälisen lain mukaan valta ja valtuutus -
ovat palestiinalaishallinnon käsissä.
Mutta kentällä tapahtuvan toiminnan yhteydessä -
tämä sopimus pantaisiin täytäntöön Hamasin hallussa pitämän -
Gazan rannikon ja Turkin rannikon välillä.
Tämän takia Turkin hallinto hakee -
palestiinalaisten yhdistämistä.
Se haluaa lopettaa Hamasin ja Fatahin välisen repeämän.
He haluavat maksimoida intressinsä kentällä myös Israelin kustannuksella.
Sekä Kyproksen ja Kreikan kustannuksella.
Tämä on hyvin monimutkainen tilanne eikä mielestäni toteutettavissa.
Se huonontaisi entisestään myös Israelin ja Turkin välisiä suhteita.
- Israel ei ole EU:n parhaimpia ystäviä mutta se ei uhraisi -
suhdettaan Kyproksen kanssa.
- Suunnitelma kuulostaakin suuruudenhullulta.
Palestiinan valtiota ei ole vielä olemassa.
Sillä ei ole rajoja eikä toimivaltaa.
Jotta sillä olisi rannikkovaltion oikeudet, -
oma meritalousalue ja vaikutus muihin maihin, -
niin kaikesta tästä puhuminen on ennen aikaista.
Turkin yliopistot, ehkä jopa hallitus -
kärsivät tässä pahoista harhoista -
jos ne luulevat voivansa pelata roolia tässä monimutkaisessa pelissä.
- Jos vielä sallit sanon yhden lauseen.
Olen Amirin kanssa samaa mieltä.
Turkin hallinnon mukaan -
Turkin yliopistot pitävät palestiinalaishallintoa valtiona.
Siksi ne esittelevät tällaisia illuusioita.
- Meidän täytyy palata tähän aiheeseen uudestaan.
Siinä on paljon haasteita ja mahdollisuuksia Israelille.
Mutta tässä kaikki tällä erää.
Kiitos tohtorit Janarocak ja Lerman sekä herra Oren.
Kiitos myös katsojille, nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi