Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Israelin 24. knesset on viimein päässyt töihin tällä viikolla, -
kun se äänesti maan 36. hallituksen virkaan.
Nyt arvellaan, -
että tämän parlamentin kaudella nähdään vielä toinen puolihallitus -
ja että uusi Bennettin ja Lapidin järjestely ei kestä koko kautta.
Hallituksella on sisäisiä paineita, ja ulkoisiakin haasteita voi ilmetä: -
Iranista, Syyriasta, Libanonista, Gazasta ja Länsirannalta, -
joko joistakin niistä tai kaikista. Myös uusia vastustajia saattaa ilmaantua.
Miten hallitus selviää sotilaallisista ja diplomaattisista uhista -
ja osaa hyödyntää tarjoutuvia tilaisuuksia?
Mukana on Jerusalemista suurlähettiläs Danny Ayalon, -
Israelin entinen varaulkoministeri ja Yhdysvaltain-suurlähettiläs -
ja TV7 Middle East Review -ohjelman toinen juontaja. Tervetuloa! - Kiitos!
Mukana on Keski-Israelista tohtori Uzi Arad, -
kansallisen turvallisuuden neuvoston entinen johtaja -
ja Mossad-osaston päällikkö. Tervetuloa! - Hei.
Studiossa on TV7:n analyytikko, -
Jerusalemin vartijat -ohjelman juontaja Amir Oren.
Amir, selitä meille, miten uuden hallituksen oletettu kestoikä -
haastaa sen kyvyn käsitellä nykyisiä ja mahdollisia uusia uhkia?
Entinen puolustusministeri, sittemmin presidentti Ezer Weizman -
sanoi Egyptin ja Israelin neuvottelukriisin aikaan, -
että tässä elokuvassa onnellinen loppu tuli ensin.
Voidaan sanoa, että uuden hallituksen suurin saavutus -
oli sen perustaminen itsessään -
ja entisen pääministerin, Benjamin Netanjahun, syrjäyttäminen.
Mutta Bibi on vielä läsnä. Hallitusvauvan pitää ensin ryömiä, -
sitten kävellä ja vasta myöhemmin juosta.
Ei vain ole varmaa, saako se tilaisuutta käydä nämä vaiheet läpi, -
koska haasteita tulee sitä vastaan joka suunnasta.
Hallitus ei välttämättä yritä ryhtyä tekemään aloitteita, -
mutta se tuskin kykenee itse muovaamaan tilanteita, -
koska se joutuu reagoimaan niihin.
Ideologisesti, poliittisesti ja henkilökohtaisesti -
koalition sisällä on erilaisia vektoreita, -
jotka vetävät ja työntävät sitä eri suuntiin.
Alkuviikosta kaksi päivää hallituksen muodostamisen jälkeen -
Hamas esitti sille jo haasteen, -
jos se hyväksyy erään tapahtuman Jerusalemissa.
Edellinen hallitus jätti tapahtuman miinakentäksi uudelle hallitukselle.
Nyt tapahtumasta on pari päivää.
Se saattoi enteillä sitä, mitä tämä hallitus joutuu kohtaamaan.
Aivan. Kysyn seuraavaa asiaa tohtori Aradilta, -
ja se koskee uutta hallitusta.
Ensimmäisenä työpäivänään istuva pääministeri Naftali Bennett -
piti noin puolen tunnin kokouksen -
edeltäjänsä Benjamin Netanjahun kanssa.
Sen jälkeen hän tapasi erikseen sotilasavustajansa -
ja sitten kansallisen turvallisuuden neuvonantajan, Meir Ben-Shabbatin.
Tämä antoi tilanneraportin -
sekä vallitsevista että yleisellä tasolla käynnissä olevista haasteita -
ja toi Bennettin tietoon asioita, jotka hänen piti käsitellä heti.
Olet entinen turvallisuusneuvonantaja.
Kuinka tällainen prosessi valmistelee uunituoreen pääministerin -
oikeasti hyppäämään ohjaksiin heti -
ja käsittelemään niin monia monimutkaisuuksia, -
kun emme asu maailman helpoimmalla seudulla?
Lisäisin, että Ehud Barak, joka voitti Netanjahun vuonna 1999, -
mainitsi, että Netanjahun poliittisena neuvonantajana toiminut Uzi Arad -
valmisteli hänet, siis Barakin, erinomaisesti virkaansa, -
silloin kun valta vaihtui.
Se on totta.
Jokainen demokraattinen hallitus koetellaan siinä, -
miten se hoitaa oman lähtönsä -
arvokkaasti ja kansalliselta pohjalta.
Kun Barak tuli virkaan, pyrimme kaikilla toiminnan tasoilla -
antamaan uudelle tiimille kaiken tiedon vallitsevasta tilanteesta, -
jotta se kykenee tehtäväänsä.
Netanjahu ei tehnyt niin -
emotionaalisen ja poliittisen tilanteensa takia.
Hän julisti sodan uudelle hallitukselle jo sen ensimmäisenä päivänä, -
mikä on tilanteena outo.
Mitä se tarkoittaa?
En ole huolissani.
Uusi pääministeri Naftali Bennett on tunnettu itsevarmuudestaan.
Hän ei ole lainkaan pelokas.
Hän on ollut poliitikkona kauan ja toiminut ministerinä ennenkin -
Hän tietää, mitä hänen pitää tehdä. Hän kokoaa jo tiimiä ympärilleen -
ja hankkii kunnon selontekoja ammattilaisviranomaisiltaan -
eikä siitä, mitä Netanjahu hänelle saattoi sanoa.
Lisäksi on syytä muistaa, -
että istuvalla pääministerillä on valtavasti vaikutusvaltaa.
Nyt Bennett on istuva pääministeri.
Kaikki palvelevat nyt häntä -
ja hakevat häneltä ja ministereiltä johtajuutta.
Hänen ministerinsä ovat myös kokeneita ministereitä.
Uskon, että he oppivat hyvin nopeasti hallitsemaan nykyistä asiaintilaa -
ilman Netanjahun apua.
Mutta silti sitä haastetaan, kuten Amir sanoi.
Tavallaan Netanjahu ei jätä jälkeensä miinakenttää -
vaan lähes poltetun maan.
Uusi hallitus kohtaa välittömästi hyvin vakavia ongelmia, -
jotka voisivat repiä sen poliittisesti hajalle -
ja jotka ovat myös erittäin monimutkaisia.
Tapahtumat Jerusalemissa ja Gazassa ovat yksi haaste.
Ne voivat muhia ja kärjistyä nopeasti. Kaikki tajuavat sen.
Toinen hyvin kiireellinen haaste on Iran.
Amerikkalaiset, eurooppalaiset ja muut pyrkivät sopuun Iranin kanssa, -
ja Israelin on linjattava politiikkaansa.
Kolmas haaste on Iranin jatkuva toiminta, -
jota voi tapahtua milloin tahansa.
Luulen, että uuden hallituksen nopea toiminta ja poliittiset linjaukset -
ilman näitä haasteita voivat kaataa sen, niin kuin Netanjahu toivoo.
Aivan. On syytä todeta kolme seikkaa, ja Oren voi kommentoida tarkemmin.
Naftali Bennett on toiminut niin talousministerinä, opetusministerinä -
kuin puolustusministerinä Netanjahun johdolla.
Hänellä on jo työkalut käsitellä näitä haastealueita -
ja intressejä pääministerin ominaisuudessa.
Uutena pääministerinä hän on jo puolimatkassa eikä vain vasta-alkaja.
Kysyisin seuraavaa suurlähettiläs Ayalonilta.
Tohtori Arad totesi, että Iran on suuri haaste.
Istuva pääministeri Bennett -
sai vuorokauden kuluessa virkaan astumisestaan puhelun -
Yhdysvaltain presidentiltä, Joe Bideniltä.
He keskustelivat melko pitkällisesti asioista.
Keskusteluaiheista ei kerrottu julkisuuteen, -
mutta keskustelu oli myönteistä ja he odottavat yhteistyötä.
Yhdysvallat on kuitenkin parhaillaan aikeissa -
solmia sopimuksen Iranin kanssa.
Sopimuksen tarkoituksena on rajoittaa Iranin ydintoimintaa ja -aikeita -
saman vuoden 2015 ydinsopimuksen puitteissa.
Samalla Bennett piti virkaanastujaispuheensa knessetissä -
ennen hallituksensa luottamusäänestystä.
Hän sanoi, ettei sopimusta hyväksytä, allekirjoitetaanpa sitä tai ei.
Eihän sitä aiemminkaan allekirjoitettu, -
mutta päätöslauselman 2231 nojalla se pantiin täytäntöön -
ja sitä hyödynnettiin Iranin ydinaikeiden rajoittamiseen.
Kehkeytyykö tästä kiista -
Bennettin hallituksen ja Bidenin hallinnon välille yhtä uhkaavasti -
kuin mitä olisi voinut kehkeytyä, jos Netanjahu olisi jatkanut virassa?
Ei. Ei lainkaan. Tulevaisuudessa tulee kyllä silti -
kiistoja, erimielisyyksiä ja kiivaita keskusteluja.
Tyyli kuitenkin muuttuu. Ne eivät ole niin julkisia kuin Netanjahun kanssa, -
joka halusi julkisuudelta vipuvoimaa USA:n hallinnon suuntaan, -
olipa johdossa Obama tai nyt Biden.
Siitä ei muuten ollut hyötyä.
Se on totta, että Israelin julkinen kampanja -
entisen pääministeri Netanjahun johdolla oli melko raisua, -
hyvin ilmeikästä ja jännittynyttä.
Mutta kun katsotaan tuloksia, sillä ei ollut juurikaan vaikutusta.
Obama ja Yhdysvallat saavuttivat sopimuksen -
juuri sellaisella profiililla kuin halusivat -
jo ennen kuin Netanjahu piti puheen kongressin yhteisistunnossa.
Bennettin kokemuksen määrää ei ole vielä koeteltu, -
mutta hänen mielipiteensä tai kantansa on sama -
ja se kuvastaa myös koko Israelin virkakoneiston kantaa.
Se myös hyödyttää aina kulloistakin istuvaa pääministeriä.
Onpa hän kokenut pääministerinä tai ei, -
hän johtaa hyvin vaikutusvaltaista, hyvin kokenutta koneistoa, -
puhutaanpa tiedusteluhaarasta, sotilashaarasta tai monista muista.
Siinä mielessä Israelin kanta asioihin tuskin muuttuu.
Muutosta nähdään kyllä nyansseissa ja ennen kaikkea vaikutelmassa.
Niinpä Bennettin kannattaisi -
aloittaa virkakautensa pääministerinä huolehtien siitä, -
että hänellä on alusta asti hyvät välit Bidenin kanssa.
Amerikkalaiset tuntien... Tohtori Arad tuntee heidät hyvin.
He levittäisivät Bennettille punaisen maton.
He yrittäisivät "värvätä" hänet siten, -
että hän ymmärtää heidän kantansa oikein hyvin.
He tarjoavat hänelle myös arsenaalin välineitä, -
jotka auttavat sekä Israelia -
että Bennettiä itseään poliittisesti Israelissa.
Uskon, että koemme kauden, jonka aikana -
USA:n hallinto ja oma hallintomme opettelevat tuntemaan toisiaan, -
ennen kuin otetaan mitään varsinaisia askelia.
Alussa keskustelut käydään kulisseissa.
Kentän tilanteesta päätellen en näe merkkejä siitä, -
että Yhdysvallat ja muut hyväksyvät sopimusta ennen Iranin vaaleja.
Näin ollen olemme hetken tuulensuojassa.
Katsotaanko asian olevan jo tapahtunut tosiasia, -
niin että USA kiirehtii solmimaan ydinsopimuksen 18.6. mennessä?
Näin ei ole. Eli ainakin meillä on jotain liikkumatilaa, -
ja toivottavasti Israel pystyy vaikuttamaan -
sopimuksen sisältöön.
Uskon, että pääministeri Bennett -
kutsutaan Washingtoniin, -
ja meillä on vielä aikaa vaikuttaa uuden sopimuksen lopputulokseen.
Aivan. Amir Oren, -
haluaisin kuulla lisää Bennettin nykytilanteen sietokyvystä.
Sekä tohtori Arad että suurlähettiläs Ayalon -
kertovat optimistisesti nykytilanteesta.
Heillä on kokemusta ja ymmärrystä järjestelmän toiminnasta.
Haluaisin kuulla Israelin kokonaislähestymistavasta.
Bennett ei ole yksin.
Vuorotteleva pääministeri, istuva ulkoministeri Jair Lapid -
ottaa viran haltuun myöhemmin. Hän on yhtenäishallituksen arkkitehti.
Hän haalii ulkoministeriölle entistä suurempaa budjettia, -
sillä sitä on pitkän aikaa kartettu ja jopa marginalisoitu -
Israelin ulkopolitiikassa.
Näin Israelin diplomatialle annetaan välineitä käsitellä kasvavia haasteita.
Vaikuttaako se Israelin ulkopolitiikkaan suotuisasti?
Yhdysvaltain-suurlähettiläs astui virkaansa heti sen jälkeen, -
kun nykyhallitus äänestettiin virkaan. Miten näet asian?
Muutama asia.
Lisäbudjetti ulkoministeriölle on mukava bonus, -
ja se voi myös kohentaa sen asemaa.
Sitä kohennusta onkin viivytetty ja odotettu jo pitkään, -
koska ministeriössä on erinomaisia viranomaisia.
Yleensä ulkoministeriö on soittanut kakkos- tai kolmosviulua -
sotilas- ja tiedusteluosaston takana.
Se on sääli, koska se on hyvä mutta hyödyntämätön, käyttämätön resurssi.
Se on toissijaista. Tapaamme personoida johtajistoa.
Se on luonnollista, -
koska viimeksi kuluneet 12 vuotta meitä johti käytännössä yksi mies, -
vaikka olemme parlamentaarinen demokratia -
eikä Likudilla ikinä ollut enemmistöä knessetissä, -
vain noin neljännes paikoista.
Netanjahu hallitsi kuitenkin omaa kabinettiaan ja koalitiotaan -
vahvalla kädellä.
Tämä ei päde Bennettiin, joka on vain samanveroinen kuin Lapid.
Hän johtaa kabinettia, joka on koottu 7―8 kumppanista.
Kukin niistä voi kaataa hallituksen.
Bennettin on otettava varovaisia askelia.
Ensi kertaa koskaan pääministeri on ensimmäinen vertaistensa joukossa.
Ehkäpä. Ei edes sitä.
Vaikka hänellä on valtavasti toimeenpanovaltaa -
kabinetin hyväksynnällä, -
hän kuitenkin hallitsee suoraan Mossadia, -
sisäistä turvallisuusvirastoa, Shabakia (Shin Betiä), -
ja atomienergiakomissiota.
Hänellä on jonkin verran työkaluja työkalulaatikossaan.
Bennett on tosiaan toiminut hallituksen kakkosmiehenä -
kun hän toimi puolustusministerinä puoli vuotta.
Mutta kakkos- ja ykkösmiehen paikan välillä on valtava ero.
Yhtäkkiä kaiken vastuun taakka on omilla harteilla.
Silloin ei voi suositella vaan on tehtävä päätöksiä.
Bennett tekee päätökset yhdessä kumppaniensa kanssa, -
mutta silti hän on lopullinen päätöksentekijä.
Tämä tapaa tehdä kokemattomammista -
ja jopa lapsellisista kypsempiä.
Tohtori Arad, mitä ajattelet?
Pitäisikö Israelin huolestua siitä, -
miten sen viholliset saattavat nähdä uuden hallituksen?
Hallitus ei ole yhtä kokenut kuin se oli -
edeltävän pääministerin johdolla, joka johti maata 12 vuotta putkeen.
Jotta tietäisimme, mitä naapurimme ja varsinkin vihamieliset naapurimme -
ajattelevat Israelista, tarvittaisiin tiedustelutietoa.
Sitä minulla ei ole juuri nyt.
Arvelen kuitenkin, että vaikka Bennett on uusi poika, -
uusi osa tässä paletissa -
he eivät välttämättä kuvittele että hän toimisi heikosti.
Päinvastoin!
He saattavat arvella, että koska hän on kovan linjan edustaja -
ja koska hänen on todistettava kykynsä vastustaa painetta, -
hän tuskin on yhtään vähempää jämäkkä kuin Netanjahu oli.
Niinpä he koettavat arvioida hänen mittaansa.
Mutta tällä hetkellä Israelia tuskin pidetään heikkona -
sen päätöksentekovoiman osalta.
Se, että Lapid on myös mukana, on merkittävä seikka.
Ja lisäksi Gantz toimii puolustusministerinä.
Tässä on troikka, joka luultavasti tekee päätökset yhdessä -
omana alikabinettinaan. He täydentävät toisiaan.
Ongelmat, joita näen... Muistakaa, ettemme puhu ulkoasioista.
Valtaosa haasteista uuden hallituksen asialistalla -
on kotimaisia.
Siihen hallitus haluaakin keskittyä, jottei se alkaisi kiistellä keskenään.
He haluavat työstää taloutta, liikennettä -
ja erilaisten instituutioiden perustamista.
Valtaosa energiasta kanavoidaan palautumiseen -
tästä vaikeasta tilanteesta, johon Israel on päätynyt.
Sitä he pyrkivät työstämään, ja se on vaikeampaa -
ja se aiheuttaa enemmän erimielisyyttä, -
jos ongelmia oikeasti ilmenee ja heidän on tartuttava toimeen.
Ulkoasioiden suhteen -
tarvitaan uudelleenlinjauksia Iran-politiikassa.
Tilanne Euroopan suhteen on vakaa, -
koska Eurooppa ja Nato tekevät tahoillaan linjauksia -
lähentyäkseen toisiaan.
Polttavimmat kysymykset koskevat läntisen liiton aikeita -
Kiinan ja Venäjän suhteen.
Liittolaiset keskustelevat keskenään Trumpin kauden jälkimainingeissa, -
miten he tekevät yhteistyötä.
Nämä kansainvälisen kentän muutokset vaikuttavat aina Israeliin.
Sen on tehtävä linjauksia politiikassaan parempaan päin.
Ainoa ero on se...
Danny Ayalon osaa puhua tästä asiasta parhaiten.
Tarkoitan Israelin nauttiman tuen vajausta Yhdysvalloissa.
Demokraattisen puolueen eri segmenttien sisällä -
on voimakas, kiireinen tarve saada takaisin menetettyä alaa.
Se on haaste sekä Lapidille että Bennettille, -
jotka kumpikin pyrkivät kohentamaan Israelin asemaa Yhdysvalloissa.
Aivan. Meillä ei ole paljoakaan aikaa jäljellä, -
ja haluan antaa Ayalonille tilaisuuden kommentoida sitä, -
miten Yhdysvaltain molemmat puolueet tukevat Israelia.
Historiallisesti tuki on ollut hyvin voimakasta, -
koska Israel on Yhdysvaltain liittolainen.
Kansalliset turvallisuusintressit on kirjattu lakiin, -
ja molemmat puolueet ovat sitoutuneet niihin.
Israelia pidetään läheisenä kumppanina -
ja strategisena liittolaisena tällä melko vihamielisellä alueella.
Miten vallanvaihto Israelissa vaikuttaa siihen, -
miten Yhdysvallat näkee Israelin?
Pääsemmekö parempaan tasapainoon -
poliittisissa vaikutustoimissamme Yhdysvalloissa?
Ja tähän liittyen, katsotko, että myös muut maat pitävät tätä tilaisuutena -
lähentyä Israelin kanssa tai vahvistaa suhteita Israeliin?
Jonathan, vaikka Bennettiä pidetään kovan linjan edustajana, -
häntä ei ole vielä testattu. Hän saattaa käyttäytyä pääministerinä toisin -
kuin aiemmissa tehtävissään ja varsinkin ollessaan oppositiossa.
Sanoisin, että Yhdysvaltain näkökulmasta -
kuka tahansa pääministeri, joka ei ole Bibi Netanjahu, -
on hyvä asia.
Se on... - Demokraattien näkökulmasta.
Heille se on raikas tuulahdus.
Demokraatit pääsevät aloittamaan puhtaalta pöydältä hänen kanssaan.
En tiedä, onko hän keskustellut demokraattijohtajien kanssa, -
mutta varmasti he yrittävät punnita häntä ja tarjota rauhaa.
Yhdysvalloissa on toinenkin taho, joka auttaa Bennettiä ja Israelin hallitusta:
Yhdysvaltain juutalainen yhteisö.
Hallitukselle tuli ongelmia Netanjahun johdolla -
ja Israelin imago kärsi Yhdysvalloissa.
Se johtui siitä, että järjestäytyneen juutalaisyhteisön liberaali puoli, -
reformijuutalaisten puoli, ei ollut sen hallituksen puolella.
Valtaosa heistä on tosiaan demokraatteja.
Se oli esteenä kaikenlaiselle lähentymiselle -
Likudin tai Netanjahun ja Yhdysvaltain välillä.
Uskon, että tässä suhteessa Israel hyötyy tilanteesta.
Toivottavasti Bennett toimii oikealla tavalla.
On syytä muistaa, että hän johtaa hallitusta yhdessä Lapidin kanssa.
Lapid tuntee Yhdysvallat ja he tuntevat Lapidin.
Reformijuutalaiset pitävät hänestä kovasti.
Siinä mielessä olen hyvin toiveikas siitä, -
että suhteessa palataan takaisin tukeen molemmilta puolueilta.
Tämä on myönteinen näkökulma ja optimistista tulevaisuuden kannalta, -
että suhteet vahvistuvat, sillä ne ovat elintärkeitä turvallisuudellemme.
Valitettavasti tämän paneeli- keskustelun aika päättyy nyt.
Kiitos seurastanne, tohtori Arad, suurlähettiläs Ayalon ja Amir Oren.
Kiitos myös katsojille! Ensi kertaan.
Suomennos: Maija Tuukkanen