Shalom! Tervetuloa Jerusalem studioon.
Gazan islamististen järjestöjen ja Israelin väliset 11 päivän taistelut,
IDF:n nimittämä Muurien vartija -operaatio on päättynyt.
Se päättyi tasan viikko sitten.
Vihollisuuksien lopettaminen, oli se sitten Bidenin hallinnon -
tai IDF:n etukäteen tietämien kohteiden tuhoamisen ansiota -
on innoittanut kansainvälisen yhteisön jatkamaan poliittista prosessia -
Israelin ja palestiinalaishallinnon välillä.
Aiheesta keskustelemassa tänään tohtori Nir Boms, -
Tel Avivin yliopiston Moshe Dayan -keskuksen tutkija.
- Mukava olla täällä.
- Resevin eversti Reuven Ben-Shalom, -
joka on kulttuurien välinen strategisti -
sekä Herzliyan kansainvälisen terro- rismin vastaisen laitoksen tutkija.
Studiossa kanssani TV7:n analyytikko ja Jerusalemin vartijat -ohjelman -
juontaja Amir Oren. Kerrotko meille tapahtumat operaation päättymisestä -
tähän päivään.
- Ilmeisesti kahdenlainen keskustelu on tällä hetkellä käynnissä.
Elämme nyt operaation jälkeistä ensimmäistä viikkoa.
Ensimmäistä käydään Israelin poliittis-sotilaallisessa verkostossa.
Mitkä ovat (konfliktin) opetukset -
ja kuinka Israel varmistaa että paluuta -
Muurien vartija -operaatiota edeltävään aikaan ei ole.
Toinen keskustelutaso koskee diplomaattista reittiä.
USA:n ulkoministeri Antony Blinken kiirehti Lähi-itään -
ja aloitti kiertueensa Jerusalemista tiistaina.
Hän jatkoi sieltä Ramallahiin, -
Kairoon ja Ammaniin muiden mahdollisten paikkojen lisäksi.
Poliittis-sotilaallisen aiheen opetus -
on nähtävissä IDF:n (Israelin puolustusvoimat) -
esikunnan suosituksista, joista varmistettiin kansan olevan tietoisia.
Esikunta antoi selonteon toki myös hallitukselle.
IDF pyrkii osoittamaan, ennen kuin Israeliin saadaan vakaa hallitus -
aikaiseksi jossain vaiheessa, -
että Gazaan suunnattu humanitaarinen apu -
tulisi kulkea palestiinalaishallinnon kautta.
Se koskee myös Qatarista tulevia rahoja -
ja Hamasin johto on tottunut, jopa tullut riippuvaiseksi tästä rahasta.
Jopa pienikin rike -
jolla rikottaisiin tulitaukoa, esimerkiksi tuhopolttopallolla, -
tulisi käsitellä hyvin tiukalla vastauksella.
Mikäli nyt ilmenee merkkejä uudelleen aseistautumisesta -
kuten Hamasin tekemiä ohjusten laukaisutestejä, -
ammuttiin ne sitten länteen kohti merta, saati sitten kohti Israelia, -
niin sen tulisi käynnistää vastatoimet.
Mitä Blinkenin matkaan tulee, -
hän tuli tänne korostamaan sitä että USA:n hallinto näkee -
Israelin ja palestiinan tulevaisuudessa tasaveroisina kumppaneina, -
kunhan palestiinan valtio on ensin perustettu.
Ja että Gaza tulee saamaan humanitaarista apua.
Blinken otti puheeksi myös Israelin arabien ja juutalaisten väliset mellakat
Yleensä tällainen katsotaan maan sisäisiin asioihin puuttumiseksi.
Mutta pääministeri Netanjahu antoi asian olla.
Blinkenin mukaan USA on sitoutunut täydentämään -
Rautakupoli-ilmapuolustus- järjestelmän ohjusvarantoja, -
sen Tamir-ohjustorjunta -ohjuksia.
Se on hyvin merkittävä sitoutuminen Israelin turvallisuuden kannalta.
- Aivan. Kyseessä on myös huomattava määrä rahaa, -
noin neljännesmiljardi dollaria. - Lisäksi se tarkoittaa myös sitä -
että USA vahvistaa Israelin puolustusta, toivoen ettei se ryhdy -
hyökkäystoimiin.
- Otit monta seikkaa esille, koitetaan käydä ne läpi.
Eversti Reuven Ben-Shalom, saavuttiko IDF -
sen tavoitteet?
Kontrolloiko se tapahtumia noiden 11 taistelupäivän ajan?
Vihollisuudet molemmilla puolilla ovat nyt päättyneet -
ilman sovittuja ennakkoehtoja.
Toisin kuin aiemmilla kerroilla, joita edelsi -
pidennetty yhteisymmärrys ja molempien osapuolten antamat merkit
mm. Egyptin ja YK:n sekä kulissien takaisten toimijoiden kautta.
- Ensinnäkin tämä operaatio oli hyvin erilainen kuin viime kerralla.
Viimeksi pyrittiin saavuttamaan tyyni tyyneydellä.
Se on sama kuin sanoisi Hamasille että jos lopetatte tulituksen -
niin mekin lopetamme tulituksen. Näin siis viimeksi. Tällä kertaa IDF -
toimi täysin eri tavalla. Se totesi Hamasin aloittaneen ja tulittaneen -
Jerusalemia, joten se käynnisti pitkään suunnitellun operaation, -
ja sillä ei ollut tekemistä Hamasin toimien kanssa.
Vaikka Hamas olisi lopettanut parin päivän sisällä, IDF olisi jatkanut -
koska se hyödynsi aikaikkunaa tuhotakseen -
Hamasin strategiset kyvyt.
Mielestäni tämä toimi paremmin kuin käsitysten muokkaaminen -
eikä annettu Hamasin johdatella tilannetta.
Kansan käsityksen ja IDF:n toiminnan välillä oli suuri ero -
eikä sitä ole vieläkään selvennetty.
Kyse ei ole siitä kuka voitti. Sellaista ei koskaan olekaan.
Egyptikin juhlii yhä suurta voittoa v. 1973 sodasta (vaikka ei voittanut).
Hamas julistautuu aina voittajaksi ja tulittaa viime minuutille asti.
Kyse on paljon enemmästä. IDF ei selittänyt kansalle toimintaansa.
Se antoi iskulauseita ja julistuksia medialle, "iskemme heitä kovaa", -
"he katuvat käynnistäneensä tämän" jne.
Hamas ryhtyi tähän koska se tarvitsi sitä imagonsa tehostamiseksi.
He saivat suunnilleen sen mitä halusivatkin.
Heidät vain yllätti IDF:n vastaiskun laajuus -
sekä oman kapasiteetin tuhoutuminen.
Heillä oli yllätyksiä varattuna ilmassa ja merellä meille, -
kommandojoukkoja ja miehittämättö- miä lennokkeja mutta ne tuhottiin.
Emme edes tiedä kaikkea koska IDF ei kerro niistä.
Hamas ei myöskään tule kertomaan tuhojen laajuudesta.
Nyt sotien väliset kampanjat tulee korostumaan.
Sekä vihollisen kapasiteetin tuhoaminen tulevaisuuden varalta.
Odotusten hallinta näytteli isoa roolia operaatiossa ja siinä oli ongelmia.
Ehkä tämä ymmärretään kun jatkamme eteenpäin.
- Tohtori Boms, haluaisin kuulla kantanne päättyneistä taisteluista.
Myös alueellisesta näkökulmasta.
Israel allekirjoitti Trumpin aikana lukuisia suhteiden normalisointeja -
muslimienemmistöisten arabimaiden kanssa.
Nuo maat ovat olleet nyt suhteellisen hiljaa -
Gazan konfliktin tapahtumista.
Jopa ne jotka ottivat äänekkäästi kantaa niin kuin Egypti -
ja Jordania tekivät, -
se oli vain retoriikkaa, koska kummallakin maalla -
on täydet diplomaattiset suhteet Israelin kanssa -
eivätkä ne vetäneet lähettiläitään Israelista konfliktin aikana.
Tämä viittaa siihen että julkisesti seistään palestiinalaisten rinnalla -
mutta kentällä tapahtuvien ennakoivien pyrkimysten suhteen -
mikään ei ole muuttunut. - Tämä on hyvin totta.
Tämä oli monella tapaa Abrahamin rauhansopimusten ensimmäinen testi.
Näemme tämän mielenkiintoisena ja ristiriitaisena suuntauksena.
Toisaalta näytti siltä että palestiinalaiskysymys -
oli pitkään syrjässä. Se ei ollut kansan eikä median huomion kohteena.
Palestiinalaiskysymys palasi arabikaduille -
sekä Lontoon ja New Yorkin kaduille paljon huomattavammalla tavalla.
Todistimme uutta raivon aaltoa.
Siihen sisältyi väkivaltaa eri puolilla maailmaa.
Toisaalta kun katsomme kentällä tapahtuneita reaktioita, -
niin on selvää että nämä reaktiot tulevat eri suunnilta.
Olen käynyt lukuisia keskusteluita Persianlahden kollegojen kanssa.
Niiden perusteella Abrahamin rauhansopimukset tulevat pitämään.
Mainitsemasi reaktiot, -
kansan tukea ja mielipidettä lukuun ottamatta, -
joista osa puolsi pidättyvyyttä ja vihollisuuksien lakkauttamista, -
niin on selvää että Persianlahden liittolaiset -
eivät ota Hamasin puolta asiassa, jos puolia pitää valita.
Palestiinalaisasiassa ne voisivat yleisesti ottaen pitää kansan puolta, -
mutta ne eivät voi antaa Hamasin saavuttaa tästä konfliktista mitään.
Hamas osana Muslimiveljeskuntaa edustaa ääriainesten ideologiaa.
Sellainen on juuri useimpien Persianlahden maiden päävihollinen.
Jopa Qatar, joka on ollut mukana tässä kaikessa -
ja on Hamasin iso tukija, -
on ollut yhteydessä Israeliin ja alkaa ehkä ymmärtää tämän.
Jopa Saudi-Arabian kruununprinssi Muhammad bin Salman -
totesi kolme viikkoa sitten konfliktin ulkopuolelta että islamia tulisi -
tarkastella uudelleen ja radikaaliset asiat tulisi hylätä.
Hamas on kaiken kompromissittoman
radikaali-islamilaisuuden ruumiillistuma.
4300 rakettia ammuttiin (konfliktissa).
Voimme tarkastella Israelin vastausta näihin.
Kollegani Ben-Shalom kertoi Israelin vastanneen oman agendan kautta, -
ottamatta huomioon mitä Hamas oli tehnyt.
Mutta jos emme katso Hamasin menestystä, jonka Rautakupoli -
menestyksekkäästi rajoitti, vaan katsomme sen aikomuksia -
noin voimme kuvitella mitä olisi tapahtunut jos nuo 4300 rakettia, -
puolet tai edes 10 prosenttia niistä olisivat osuneet kohteisiinsa.
Verilöyly Israelissa olisi ollut pahempi kuin mitä se nyt oli Gazassa.
Tästä syystä meidän pitäisi onnitella (IDF:ää) Rautakupolin menestyksestä.
Ja sen puolustustyötä.
Meidän pitää ymmärtää että Israel oli monella tapaa siunattu, -
kun moni Persianlahden liittolainen ymmärsi -
että ne voimat joita me Gazassa yritämme typistää -
ovat niitä samoja joita pitää typistää koko alueella jos se haluaa vakautta, -
rauhaa ja vaurautta.
Nämä samat iskulauseet pysyvät esillä koko ajan.
Persianlahden analyytikot kirjoittavat niistä myös.
He puhuvat samaa: tämän kaltaista ääritoimintaa ei voi hyväksyä, -
se ei ole rakentavaa eikä hyväksi alueelle tai palestiinalaisille.
- Aivan. Hamas on Muslimiveljeskunnan vesa, -
mikä tarkoittaa sitä että Persianlahden maat eivät halua Hamasin voittavan.
Ei kentällä eikä ihmisten mielikuvissa.
Herra Oren, puhutaan nyt näiden seikkojen ulkopuolelta.
Yksi asia on selvä eli päättyneen operaation prioriteetit -
olivat ennalta suunnitellut ja selvät.
Ne toteutettiin hyvin ammattimaisella tavalla -
niin kuin eversti Ben-Shalom mainitsi.
Tämä kerta oli erilainen kuin aikaisemmat kerrat.
Niillä kerroilla oli myös toimiva hallitus Israelissa, -
toisin kuin nyt kun meillä on virkaatekevä hallitus toiminnassa.
- IDF on koko Israelin parhaiten organisoitu toimielin.
Sillä on parhaiten öljytty koneisto -
suunnitteluun, tiedustelutiedon keräämiseen, analysoimiseen, -
(taistelu)oppien kirjoittamiseen, har- joitteluun sekä näiden toteuttamiseen.
Tämä on vasta sotilaallinen puoli valtion teoista -
poliittisessa asiayhteydessä.
Hallitus on jo vuosien ajan päättänyt olla päättämättä -
mikä sen tulevaisuuden visio Israel-palestiina -kysymyksessä on.
Monet mielenosoittajat kautta maailman, -
ne jotka ovat Israelia vastaan ja palestiinalaisten puolella -
kärsivät yksinkertaistetusta ja siten ironisesta ongelman kuvauksesta.
Kyllä, Hamasin johtajat ja jäsenet ovat palestiinalaisia, -
mutta useimmat palestiinalaiset eivät ole Hamasin jäseniä.
Moni saattaa olla sen fani tai hurrata silloin kun se iskee Israelia vastaan, -
mutta jos sanoo että Israel toimii palestiinalaisia vastaan, -
niin se olisi sama kuin sanoisi USA:n toimivan afgaaneja vastaan -
silloin kun se iski talibaneja ja Al-Qaedaa vastaan.
- Tästä pääsemmekin kysymykseeni.
Puhuit maailmalla olevista mielen- osoittajista. Näimme Turkin lippuja -
palestiinalaisten lipun vieressä.
Turkki on Muslimiveljeskunnan tukija.
Olemme nähneet monen länteen lähteneen maahanmuuttajan -
johtaneen noita protesteja paikallisten sijaan.
Heitä on ollut noissa tilanteissa vain vähän.
- Tässä piilee paradoksi. Nuo maahanmuuttajat vastustavat -
niiden maiden äärioikeistoa joihin ovat muuttaneet.
He pitävät niitä ääriaineksina.
Mutta Hamas on kuitenkin näiden ääriainesten peilikuva!
- Ja se paljastaa islamistien taustatuen koko asiassa.
Haluaisin kysyä humanitaarisesta näkökulmasta.
Israel mahdollisti konfliktin aikana Gazan kaistaleelle -
rekkalasteittain tukea moneen otteeseen.
Ne kuljetettiin Jordaniasta Gazaan.
Hamas kuitenkin tulitti noita saattueita useaan otteeseen -
ja pakotti Israelin pysäyttämään tavarakuljetukset konfliktin aikana.
Kun tarkastelemme tämän hetkistä tilannetta, -
näemme että kaikki, myös USA sekä kaikki maat -
jotka ovat avoimesti ilmaisseet sijoittavansa tai lahjoittavansa -
huomattavia summia Gazan kuntouttamiseen, -
tekevät sen palestiinalaishallinnon keinoilla.
Sillä ei ole mitään hallintaotetta Gazasta ja se on Hamasin vihollinen.
Se ei halua olla missään tekemisissä Hamasin kanssa.
Miten tämä kuvio tulee toimimaan?
- Hamas toimii kuin rikollisjengi.
Kun ne ampuvat palestiinalaisille annettuja humanitaarisia kuljetuksia -
ja joita kuljetetaan Israelin siunauksella, -
se on heidän tapansa sanoa: joko teette tämän meidän kautta, -
tai ette ollenkaan. He ovat kontrollifriikkejä.
On yksi tekijä jolla on vipuvoimaa Gazan ja Hamasin suhteen: Egypti.
(Egyptin) presidentti al-Sisi osoitti johtajuutensa tässä.
Kun väkivalta palestiinalaisten ja Israelin välillä alkoi 20 vuotta sitten
syyskuun 2000 jälkeen, -
Israel käytti rynnäkkökoptereita.
Osa heistä oli Reuvenin ystäviä, he joutuivat toimimaan Gazassa.
Egyptin silloinen presidentti Mubarak kutsui lähettiläänsä.
Tuohon aikaan palestiinalaishallinto johti Gazaa.
Mutta se sai häädön sieltä 2007.
Nyt siellä hallitsee vain Hamas.
Presidentti al-Sisi hallitsee yhtä Gazan sisääntuloväylistä -
eli Rafahin rajanylityspaikkaa.
Hän voi sanella Hamasin johdolle että tekevät hänen mukaansa tai muuten...
- Egypti on Abdel Fattah al-Sisin johdolla julkistanut -
päätöksen lahjoittaa 500 miljoonaa dollaria Gazan avustamiseen.
Tämä vaikuttaa ainakin yritykseltä -
heikentää Turkin vaikutusvaltaa.
Egypti ja Turkki käyvät kuitenkin tutkivia keskusteluita -
mahdollisesta sovinnonteosta.
Egypti ei halua Turkin vaikutusvallan kasvavan Hamasin Gazassa.
Turkki haluaa hallintavaltaa.
Sen aluestrategian pohjana on unelma palata -
ottomaanien imperiumin aikaan.
Suurin osa on kuitenkin retoriikkaa eikä sillä ole yhtymäkohtia -
heidän toimintaansa.
Egypti on Gazan rajaviivan ansiosta oleellinen tekijä, -
se on ollut parin viime kierroksen aikana hyvin aktiivinen toimija.
Israel näkee Egyptin tärkeänä kumppanina. Kun he neuvottelivat -
nämä tulitauot me iloitsimme tästä kumppanuudesta.
Meillä on myös pitkä yhteinen raja Egyptin kanssa.
Teemme läheistä yhteistyötä terrorismin uhan lieventämiseksi.
Gaza on tässä vain yksi osatekijä.
Egyptillä on myös omat strategiset intressinsä, -
se haluaa tulla nähdyksi alueen arabimaailman johtajana.
Kaikki mitä se tekee osoittaa siihen.
Israel sallii silloin tällöin alueen toimijoille asioita jotka vahvistavat -
niiden imagoa.
Kun sallimme Egyptin tulla nähdyksi tällä tavalla, haluamme tämän -
heijastuvan myös kahdenvälisiin suhteisiimme.
Kaiken Gazaan vietävän tulee nyt kul- kea demilitarisointi-järjestelmän kautta
Tiedän että se on toiveajattelua ja olen hyvin pessimistinen.
Luulenpa että palaamme samaan vanhaan järjestelmään.
Kun kuulemme 500 miljoonan humanitaarisesta avustuksesta, -
sillä ei ole merkitystä Gazan suuren strategian kuvassa jota ei edes ole.
Näemme jälleen rakentamista ja kuntoutusta ja Hamasin palaavan -
maakolojensa rakentamiseen, ryhmittäytymiseen, aseistautumiseen,
ja seuraavaan erään valmistautumiseen.
Onko IDF siis antanut tarpeeksi ison iskun ja Hamas laskenut väärin?
Tulemmeko näkemään enemmän tyyniä vuosia?
Pitkällä tähtäimellä nämä tyynet vuodet eivät merkitse mitään.
Hamas jatkaa jälleenrakentamista.
Keskustelumme on täysin merkityk- setön mikäli todellista muutosta -
Gazan demilitarisoimiseksi ei tapahdu.
Vaikka valvontaa ja tarkastuksia lisättäisiin, -
ja vaikka merisatama rakennettaisiin -
heillä tulisi olla toimiva mekanismi. Jos muutosta ei tehdä, paluu vanhaan
on edessä.
Pitkällä aikavälillä katsottuna, palestiinalaisten yhdistäminen -
yhden maltillisen johtajan alaisuuteen, joka haluaisi neuvotella rauhasta -
Israelin kanssa on kaukaista haihattelua. Se olisi terroristivaltio -
joka haluaa hävittää Israelin. Se ei ole propagandaa vaan fakta.
He tekevät ankarasti työtä onnistuakseen siinä.
On täysin hyödytöntä edes puhua siitä.
- Hamas oli kuitenkin ironisesti se, joka vuonna 2006 joka voitti vaalit -
palestiinalaishallinnolle.
Fatah johtajanaan presidentti Mahmoud Abbas hävisi tuolloin.
Hän oli haluton siirtämään valtaa -
Hamasille, joka on Muslimiveljeskunnan vesa.
Hänellä oli lännen ja Persianlahden maiden tuki takanaan.
Tri Boms, kysyisin kahdesta asiasta, joskin aikamme on lopuillaan.
Näitä asioita tulisi korostaa. Toinen niistä on se, -
että Egypti on toiminut keskeisessä roolissa vihollisuuksien lopettamiseksi.
Tämä on samalla lähentänyt Egyptin ja USA:n suhteita.
Samalla Egypti on Israelin avulla pystynyt parantamaan asemaansa.
Toinen pointti on se, että 11 päivän taistelujen aikana -
ja ironisesti ottaen 11:nnen päivän aikana EU:n poliittinen koordinaattori -
joka johtaa Iranin kanssa käytäviä ydinsopimusneuvotteluita Wienissä, -
sanoi että aiempien 10 päivän aikana tapahtui huomattavaa edistystä -
USA:n ja Iranin välisissä neuvotteluissa.
Tämä herättääkin kysymyksiä.
Oliko Gazan konflikti hämäykseksi jotta USA ja Iran pääsisi -
jonkinlaiseen sopimukseen?
- Palestiinalaiskysymys muistuttaa lahjakkaasti aina olemassaolostaan.
Palaako alue takaisin ydinsopimukseen on tärkeä kysymys.
Iran-kysymys ei ollut erillään Gazan konfliktista.
Iran oli hyvin läsnä siinä, paitsi tukemassa mutta myös kentällä.
Olemme kuulleet tämän Hamasin johdolta -
sekä Palestiinalaisen islamilaisen jihadin (PIJ) lausunnoista.
Hamasin olisi ollut luultavasti vielä vaikeampi suoriutua ilman Irania.
Tapa miten se soti erosi vuoden 2014 sodasta.
Nyt kun alue tulee kriisin jälkeen taas järkiinsä, -
tulee sen käsitellä aluetta eniten vaivaavaa asiaa.
Se on Iranin ydinsopimus.
Ja laajemmin käsiteltynä talous ja vakaus.
Tämä johtaa sen ymmärtämiseen, myös Egyptissä, -
etteivät Hamasin kaltaiset ryhmät voi jatkaa johdossa.
Egypti oli ratkaisevassa roolissa, näin tämän itsekin.
Keskustelin heidän kanssaan neuvottelujen aikana.
Sillä oli tärkeä koordinoijan rooli.
He yrittivät välittää viestiä Israelin ja Hamasin välillä.
On tärkeää että joku kykenee tähän.
Egyptillä oli paljon tärkeämpi osa tässä nyt.
Mutta jos asiat kootaan yhteen: Egypti kuului leiriin joka murehti (konfliktia)
Toisaalta he lähettävät huomattavan määrän humanitaarista apua, -
mutta he eivät todellakaan pidä siitä mitä Gazassa tapahtui.
He ymmärtävät kuten mekin, -
että heidän tulee luovia yleisen mielipiteen -
ja toisenlaisen ymmärryksen välillä, he tietävät että Gazassa pitää tapahtua -
todellinen muutos.
Egypti osallistuu varmasti keskusteluihin näistä muutoksista.
Tämä ei ole ensimmäinen, toinen eikä edes kolmas konflikti -
Israelin ja Hamasin välillä. - Mutta toivottavasti se oli viimeinen.
Vaikka olemme epäileviä sen suhteen.
Tässä kaikki tällä erää. Kiitos vieraillemme mukanaolosta.
Kiitos myös vieraillemme. Nähdään ensi kerralla.
Suomennos: Markus Nurmesniemi