Tervetuloa Jerusalem studioon!
Bidenin hallinnon tultua valtaan Washingtonissa -
Venäjän ja Turkin toimintaympäristöt ovat muuttuneet vihamielisemmiksi.
Maiden strategiat ja taktiikat ovat muuttuneet, -
mikä on heijastunut valtioiden -
diplomaattiseen ja sotilaalliseen kenttään.
Nopeasti muuttuvassa tilanteessa Moskovan ja Ankaran suhteita -
analysoi Muglan kaupungista Turkista herra Yusuf Erim, -
TRT-uutistoimiston päätoimittaja.
Tervetuloa myös Keski-Israelista professori Zeev Hanin, -
Bar Ilanin ja Arielin yliopistojen -
Venäjän ja Lähi-idän tutkimuksen asiantuntija. - Kiitos.
Studiossa on analyytikkomme Amir Oren, -
joka on myös TV7 Jerusalemin vartijat-ohjelman juontaja.
Kertokaa laajemmin tästä aiheesta.
Venäjä ja Turkki ovat tärkeimpiä -
ja lähes ainoita euraasialaisia valtoja.
Molemmat maat levittäytyvät sekä Eurooppaan että Aasiaan -
ja heijastavat voimaansa moneen suuntaan.
Niillä on intressejä useassa naapurimaassaan -
sekä kauempanakin -
kuten Välimerellä.
Tämä on nähty vime aikoina Turkin suhteessa Libyaan.
Presidentti Erdogan on ollut vallassa jo yli 18 vuotta.
Viime aikoina on ollut nähtävissä muutosta, -
vaikkei sitä olekaan virallisesti julistettu, -
ideologisista geostrategisiin perusteisiin.
Historiallisesta näkökulmasta Turkki on aina pelännyt Venäjän karhua.
Useita vuosia sitten Turkilla oli muita intressejä, -
jotka olivat sille tärkeämpiä.
Turkilla on ongelmallinen suhde Euroopan Unioon, johon se ei kuulu.
Turkki on tietysti NATO:n jäsen, -
mutta NATO ja EU ovat kaksi eri asiaa.
Turkki kuitenkin tarvitsee Yhdysvaltojen tukea, -
jos se joutuu ongelmiin Venäjän kanssa.
Onko tämä Erdoganin mielestä tärkeysjärjestyksessä korkeammalla?
Nähdään, että vuoden 2021 ensimmäisinä kuukausina -
Turkin suhteet sen kilpailijoihin alueella ovat kohentuneet, -
esimerkiksi Egyptin kanssa Libyan suhteen -
sekä Turkin arkkivihollisen Kreikan kanssa.
Israelin kanssa Turkilla on ollut viime päivinä jännitteitä -
Jerusalemin tilanteesta johtuen.
Myös suhteet Arabiemiraatteihin ovat kohentuneet.
Turkki on ennen pitänyt Arbiemiraat- teja, Egyptiä ja Israelia vihamielisinä,
muttei ehkä enää.
Moskovan ja Ankaran suhteet ovat varmaankin nyt murroksessa.
Herra Erim, haluaisin kuulla teidän näkemyksenne tilanteesta -
Ankaran kannalta.
Miten näette erinäisten suhteiden kehittymisen; -
tapaaminen Egyptissä, neuvotteluja Kreikan kanssa.
Nyt tapahtuu paljon asioita.
Vaatii enemmän aikaa analysoida kaikkea tapahtunutta.
Kertokaa, mihin Turkki keskittyy tällä hetkellä -
strategisesta näkökulmasta?
Kansainvälisellä areenalla Turkki ja Venäjä -
operoivat Libyassa ja Syyriassa.
Molemmissa maissa konfliktit ovat hiljalleen rauhoittumassa.
Nähtävissä on jonkinlainen poliittinen ratkaisu.
Tämä on lieventänyt painetta Turkin ja Venäjän suhteissa.
Se on ollut tärkeä tekijä maiden välisissä suhteissa.
Nyt on kuitenkin odotettavissa kilpailua uusista sopimuksista.
Maat pyrkivät lisäämään vaikutus- valtaansa Libyan hallituksessa.
Kilpaillaan myös Syyrian hallinnasta.
Jatkossakin maat tulevat siis kilpaile- maan sekä tekemään yhteistyötä.
Kaukasiassa Armenian tilanne on epävakaa, ja vaalit on tulossa.
Azerbaidzan on ottamassa takaisin Vuoristo-Karabahin aluetta.
Turkki yrittää kurottautua myös Keski-Aasiaan.
Tämäkin on yksi Moskovan ja Ankaran välinen kompastuskivi.
Tällä hetkellä suhteet ovat kuitenkin vakaat.
Bidenin hallinto näyttää kuitenkin asettavan aika ajoin paineita -
Turkin ja Venäjän suhteille.
Biden haluaa vahvistaa NATO-yhteistyötä -
ja tuoda Turkin tiiviimmin mukaan.
Monet sanovat Turkin suuntautuvan itäänpäin, vaikka näin ei ole.
EU:ssa puhutaan paljon strategisesta autonomiasta.
Myös Turkki harjoittaa tätä omassa ulkopolitiikassaan.
Se keskittää ulkopolitiikkaansa.
Länsimaille tämä näyttäytyy suuntautumisena itäänpäin.
Todellisuudessa Turkki vain suojaa omia etujaan.
Professori Hanin, mikä on teidän näkemyksenne Moskovan kannalta?
Mitä puhutaan Moskovassa ja Kremlinissä?
Moskovalaisten mielipiteet tulevat esille -
paikallisten asiantuntijaorganisaa- tioiden viime aikaisista raporteista.
Niistä saa samanlaisen kuvan kuin mitä kollegani kuvailivat -
Jerusalemin ja Ankaran näkökulmista.
Moskova tekee kuitenkin eri johtopäätöksiä -
mitä tulee heidän suhteisiinsa Turkkiin.
Venäläisten ymmärryksen mukaan -
Turkki yrittää pelata molempia puolia, -
niin kuin venäjäksi sanotaan.
Toisaalta he uskovat pystyvänsä hidastamaan -
Venäjän pyrkimyksiä.
Toisaalta he pyrkivät pääsemään sopimuksiin Moskovan kanssa.
Tämä toimi osittain edellisen Yhdysvaltain hallinnon aikana.
Turkkia ei suuremmin rankaistu sopimuksestaan S400-hävittäjistä, -
jonka se solmi Moskovan kanssa.
Turkki ainoastaan poistettiin F35-projektista.
Kuitenkin huolimatta viime vuosien konflikteista Moskovan ja Ankaran -
ja Ankaran ja Washingtonin välillä, -
Ankaraa ei rankaistu vakavasti.
Bidenin hallinto on nyt kuitenkin muuttamassa pelisääntöjä.
Lähi-idässä ja Mustallamerellä -
Yhdysvaltojen valta-asema on muuttunut.
Se ei ole kiinnostunut Turkista niin kuin aiemmin, -
kun sitä pidettiin Moskovan laajentumisen esteenä.
Amerikkalaiset jättävät Turkin mielummin Euroopan asiaksi.
Washingtonin nykyisellä hallinnolla -
on varaa toimeenpanna tätä ideologiaa suhteessaan Turkkiin.
Muistetaan, että esimerkiksi Biden vaalikampanjassaan -
kutsui Turkin johtajaa autokraatiksi.
Nyt se haluaa osoittaa, -
etteivät ei-liberaalit valtiot, kuten Turkki, pysy pystyssä.
Ankara yrittää pelata Venäjän piikkiin.
Se väittää, että Turkki on ainoa NATO:n jäsenvaltio, -
joka voi pysäyttää Venäjän etenemisen.
Se ei vaikuta heidän suhteisiinsa.
Venäläisten asiantuntijoiden mielestä -
tapahtui Ankaralle mitä tahansa, se ei voi pysäyttää Moskovaa.
Tämä tarkoittaa, että Ankara on mukana -
Washingtonin ja Moskovan välisessä dialogissa.
Herra Oren, sanoitte aiemmin, että Turkki on aina pelännyt Venäjää.
Presidentti Recep Tayyip Erdogan näyttää kuitenkin pitävän itseään -
Putinin vertaisena monessakin mielessä.
Venäjä kutsui Egyptin yhteiseen laivastoharjoitukseen Mustallamerellä.
Yhtäkkiä samaan aikaan Turkki järjesti harjoituksia Ukrainan -
ja Yhdysvaltojen kanssa.
Se myi Ukrainalle miehittämättömiä lentoaluksia, -
joita käytetään myös hyökkäystarkoituksiin.
Turkki vahvisti suhteitaan Ukrainaan, -
joka on tällä hetkellä Venäjän suurin vihollinen.
Moskova ei tietysti katsonut tätä hyvällä.
Sama pätee myös Azerbaidzaniin.
Turkki ei ilmeisesti pidä Venäjää kovin suurena uhkana, -
koska se on ollut valmis aktiivisesti osallistumaan -
Vuoristo-Karabahin konfliktiin.
Myös Libyassa ja Syyriassa valtiot ovat vastakkaisilla puolilla.
Miten näet tilanteen kehittyvän, -
nyt kun Yhdysvallat näyttää suuntautuvan itäänpäin -
ja Venäjä ja Turkki haluavat lisätä vaikutusvaltaansa alueella?
Täytyy katsoa muutama vuosisata taaksepäin.
Nyt vietetään Napoleonin kuoleman 200-vuotispäivää.
Napoleonin jälkeen Saksa ja Venäjä olivat kaksi suurinta kilpailijaa, -
jotka yrittivät muokata Euroopan maantiedettä ja historiaa.
Turkki oli Saksan liittolainen -
Venäjää vastaan.
Ei mennä nyt Krimin sodan historiaan.
Krimin alue on kuitenkin taas pöydällä.
Venäjä on onnistunut tekemään Krimin valtauksestaan todellisuutta, -
joka tapahtui 7 vuotta sitten.
Joe Biden oli tuolloin varapresidentti.
Se oli yksi hänen merkittävimmistä hetkistä Obaman varapresidenttinä.
Hän haluaa pysäyttää -
Venäjän laajenemisen.
Venäjän näkökulmasta Krimin valtaus oli onnistunut.
Tässä mainittiin Mustameri ja laivastoharjoitukset.
Turkki tietää pidättelevänsä Venäjää, -
poislukien Montreal-konferenssin.
Venäjän pitää kulkea niiden alueiden läpi päästäkseen Välimerelle.
Tämä on vanha pelikenttä.
Tämä ei ole Afganistanin suuri peli.
Tämä on suuri Mustanmeren ja Välimeren pelikenttä.
Me täällä ajattelemme aina armeijoita tai ainakin ilmavoimia.
Tämä on kuitenkin merivoimien pelikenttä, -
Välimeren näyttämö.
Turkilla on vahva laivasto.
NATO:lle Turkki on Yhdysvaltojen jälkeen alueellisesti suurin maa, -
joka auttoi myös Korean sodassa.
Turkin suurimpia strategisia vahvuuksia on sen laivasto.
Lisäksi Venäjän näkökulmasta se vastaa Kuubaa.
Siksi presidentti Kennedy poisti kaikessa hiljaisuudessa v. 1962 -
Jupiter-ohjukset.
Vastineeksi Hrustsov veti Venäjän ohjukset Kuubasta.
Jos kylmä sota tulee takaisin tavalla tai toisella, -
Turkilla tulee olemaan siinä keskeinen asema.
Tässä mainittiin Saksan ja Turkin historiallinen liittouma.
Mevlut Cavusoglu vieraili Berliinissä pari viikkoa sitten.
Hän tapasi Saksan ulkoministeri Heiko Maasin.
Saksa halusi esittää Turkin ja Euroopan suhteiden kohentuneen -
verrattuna vuoden takaiseen, -
jolloin Kreikan ja Turkin välit olivat erittäin tulehtuneet.
Ovatko yritykset parantaa Saksan ja Turkin suhteita -
seurausta meneillään olevista jännitteistä Venäjän kanssa, -
joissa Turkin nähdään olevan osallisena?
Miten näettä tämänhetkisen tilanteen alueellisesti -
ja mitä vaikutuksia sillä on?
Ukrainan jännitteet ovat säikäyttäneet joitain EU- ja NATO-maita -
Baltiassa.
Turkki osoitti ensimmäisenä maana tukensa Ukrainalle.
Zelensky vieraili Ankarassa heti levot- tomuuksien puhjettua Ukrainassa.
Tämä välitti monille maille vahvan viestin, -
että Ukraina luottaa Turkin tukeen.
Tässä ohjelmassa ollaan mainittu Turkin pelkäävän Venäjää.
En usko Turkin pelkäävän Venäjää sotilaallisesti, -
mutta se ei halua suoraa yhteenottoa Venäjän kanssa.
Maiden tukemien joukkojen väliset yhteenotot ovat olleet hallinnassa.
Viimeisten 5 vuoden aikana Venäjän ja Turkin väliset konfliktit -
ovatkin tapahtuneet kolmannen tahon kautta.
Turkki haluaa edelleen välttää suoria yhteenottoja.
Turkki silti tukee Ukrainaa -
ja pyrkii pysäyttämään Venäjän laajentumisen alueella.
Ilman Turkkia Syyria olisi kokonaan Venäjän hallinnassa, -
samoin kuin Libya Venäjän tukeman Haftarin kautta.
Turkki siis rajoittaa Venäjän laajentumista.
Baltian maat ovat nähneet Turkin tukevan Ukrainaa -
ja pitävät Turkkia merkittävänä esteenä Venäjän laajentumiselle.
Tämän näkevät myös Saksa ja monet muut EU-maat.
Turkki kuitenkin on alueella.
Jos Venäjää vastaan tarvittaisiin tiukkoja vastatoimia, -
muut NATO-maat eivät ehtisi paikalle.
Itä-Euroopan infrastruktuurin takia tankkien on vaikea päästä alueelle.
NATO:n laivaston ja ilmavoimien saapuminen voisi kestää kuukausia.
NATO:n näkökulmasta -
Turkki on erittäin tärkeä Venäjän torjumisen kannalta.
Se oli tärkeässä asemassa neuvosto- joukkoja vastaan 70-80-luvuilla.
Professori Hanin, mikä on teidän näkemyksenne Venäjän kannalta?
Pitääkö Venäjä Ankaraa esteenä omille alueellisille pyrkimyksilleen?
Tähän liittyy itse asiassa 3 kysymystä.
Ensimmäiseksikin, -
mihin Venäjä on tyytyväinen ja tyytymätön suhteessa Turkkiin.
Toiseksi, mitä he pystyvät tekemään -
ja kolmanneksi, mitä he tekevät ja aikovat tehdä.
Vastaan näihin kaikkiin lyhyesti.
Venäjä on tyytymätön Turkin käyttäytymiseen -
suhteessa Venäjän liittolaisiin Libyaan ja Syyriaan.
Näitä suhteita ei katsota hyvällä -
Moskovassa.
Toiseksi Venäjä ei ole tyytyväinen -
tehokkuuteen sanan täydessä merkityksessä -
suhteessa Turkin asemaan Vuoristo-Karabahin konfliktissa.
Turkki pääsi alueelle ja onnistui valtaamaan pienen alueen, -
joka oli Moskovalle tärkeä.
Kolmanneksi Venäjä ei ole tyytyväinen -
Turkin asemaan Ukrainan suhteessa -
Moskovaan.
Volodomyr Zelenskyn Turkin vierailun aikana lokakuussa 2020 -
osapuolet allekirjoittivat sopimuksen Krimin alueen palauttamisesta.
Siellä puhuttiin Venäjän asevoimien läsnäolosta itä-Ukrainassa.
Ukraina siis ostaa turkkilaisia aseita -
ja muita sotavarusteita.
Ukraina allekirjoitti ostosopimuksen Turkin kanssa merkittävistä aseista.
Aina kun Erdogan puhuu jännitteiden lisääntymisestä, -
hän korostaa Turkin tukevan Ukrainaa, -
ennemmin kuin Venäjää.
Venäjä ei pidä tästä.
Venäjällä keskustellaan, -
onko Turkki vakavissaan.
Jos Venäjällä on yhteyksiä -
Kurdistanin työväenpuolueeseen Syyriassa, -
eikä se halua hyödyntää niitä -
Turkin ja Syyrian rajan konflikteissa, -
silloin Turkki voi tehdä mitä haluaa Venäjän ja Ukrainan rajalla.
Itse asiassa siksi Venäjä pystyy -
merkittävästi lisäämään painetta Turkille.
Tällä hetkellä tämä on kuitenkin rajoitettua.
En mene syihin sen enempää.
Venäjä ja Turkki ovat kiinnostuneempia yhteistyöstä -
kuin erimielisyyksistä.
Moskovan näkökulmasta Ankara ei käytä Ukrainaa Venäjää vastaan, -
vaan ennemminkin omien taloudellisten, geopoliittisten -
ja diplomaattisten intressiensä edistämiseksi.
Lisäksi Turkki haluaa lisää jalansijaa turkinkielisillä alueilla -
Venäjän federaation alueella maan etelärajalla.
Sanon vielä tämän viimeisen kommentin.
Venäjä haluaakin osoittaa tyytymättömyyttään Turkkia kohtaan.
He haluavat rajoittaa lentoja Moskovasta Turkkiin.
Tämä on osoitus Venäjän tyytymättömyydestä Turkkia kohtaan.
Venäjän keskustan hiljattain julkai- seman mielipidemittauksen mukaan -
noin 44 % venäläisistä uskoo -
lentorajoitusten johtuvan -
koronapandemiasta.
Toisaalta noin puolet uskoi niiden johtuvan diplomaattisista -
ja geopoliittisista syistä.
Noin puolet venäläisistä kannatti rajoituksia, -
vaikka Turkki on tärkeä kohde venäläisturisteille.
Kuitenkin niin kauan kuin Washington ei pysty parantamaan -
suhteitaan Turkkiin, -
sekä Moskovan että Ankaran ainoa vaihtoehto on yrittää -
kohentaa maiden kahdenkeskisiä suhteita -
erimielisyyksistään huolimatta.
Herra Oren, huolimatta erimielisyyksistä ja haasteista, -
joita Moskova tai Ankara kokee, -
maiden välillä on paljon yhteistyötä.
Venäjä rakentaa Turkille ydinreaktoria.
Kuten aiemmin mainittiin, -
vaikkei se ehkä siltä vaikuttanut, -
Turkki oli valmis luopumaan F35-hävittäjistä -
hankkiakseen S400-hävittäjiä.
Turkin sisäinen sotavarustelu näyttää kehittyvän.
Se tutkii tietysti myös mahdollisuutta ostaa suhoi 35-hävittäjiä -
tai muuta asevarustelua Venäjältä.
Se haluaa näin päivittää omaa kotimaista aseteknologiaansa.
Miten näette tämänhetkisen tilanteen -
suhteessa Israeliin, Libyaan ja Syyriaan?
Alueella on monia eri näkökulmia, -
joissa Turkki ja Venäjä ovat samoilla linjoilla.
Turkki on viime vuosina näyttäytynyt hyvin vakuuttavana.
Yksinkertaisen stereotypian mukaan -
Erdogan on puoliksi ottomaani ja puoliksi islamisti.
Todellisuus on kuitenkin paljon käytännöllisempi.
Talous- ja valuuttaongelmien takia -
Turkki tarvitsee kiperästi apua -
selvitäkseen haasteistaan.
Huomataan vaisu reaktio Bidenin lausuntoon -
Armenian kansanmurhasta.
Ennen lausuntoa olisi voinut ennustaa -
suhteiden katkeavan ja kriisiytyvän.
Se on kuitenkin jo ollutta ja mennyttä, -
koska Erdogan päätti viisaasti jättää asian sikseen.
Hän tietysti reagoi siihen puheen tasolla, muttei katkaissut suhteita.
Länsimaat Israel mukaan lukien -
maksavat enemmän F35-hävittäjistä ja sen moottoreista, -
koska Turkki ei enää kuulu projektiin.
Projekti pysähtyi pakotteiden takia.
F35-hävittäjien toimituksissa muille asiakkaille on viiveitä.
Israel lienee yksi näistä.
F35-hävittäjien siivet valmistettiin Turkissa.
Työtaakka oli jaettu -
9-10 valmistajan kesken, mukaan lukien Israel.
Jatkossa etenkin, kun Israeliin muodostetaan uusi hallitus, -
ja Israeliin tulee 2 kuukauden kuluttua uusi presidentti, -
olkoonkin virka vain seremoniaalinen, -
on valtioilla silloin hyvä mahdollisuus kohentaa suhteitaan.
Tämä suhde on tietysti erittäin tärkeä molemmille valtioille.
Se tulee vaikuttamaan kaikkiin alueen valtioihin -
koosta tai vaikutusvallasta riippumatta.
Aikamme on lopussa. Kiitos herra Erim, prof. Hanin ja herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Mattayev