Tervetuloa Jerusalem studioon!
Libanonin politiikkaa seuratessa näyttää kuin mitään merkittävää -
ei olisi tapahtunut Beirutissa, Tripo- lissa tai muissa alueen kaupungeissa -
sitten 1900-luvun.
Vallassa ovat samat hallitsijasuvut kuin v. 2005, 1990 ja jopa aiemmin.
Shiiat ja sunnit taistelevat vallasta ja nauttivat korruption hedelmistä.
Samalla valtion taloudellinen ja sosiaalinen kriisi syvenee entisestään.
Miltä tulevaisuus näyttää Israelin köyhälle pohjoisnaapurille?
Aiheesta keskustelevat Keski-Israelista -
Russia Today:n Lähi-idän osaston johtaja Paula Slier. - Kiitos.
Mukana on myös tohtori Nir Boms Moshe Dajan-keskuksesta.
Kiitos mukanaolostanne! - Ilo olla täällä.
Studiossa on analyytikkomme Amir Oren, -
joka on myös TV7 Jerusalemin vartijat-ohjelman juontaja.
Aletaan heti käsittelemään Libanonia.
Kertokaa tästä tarkemmin.
Kuten mainitsit, niin kutsuttu Libanonin valtio -
on muuttunut keitaasta syvyyden kuiluksi.
Maan tilanne on hyvin kaoottinen.
Tarkastelemme Libanonia yleisestä näkökulmasta -
sekä Israelin kannalta.
Aiemmin Libanon oli Israelin hiljainen pohjoisnaapuri.
Sitten 1960-luvun lopussa Jordan-joen länsipuolen palestiinalaiset -
siirrettiin joen itäpuolelle.
He ottivat yhteen Jordanian kuningas Husseinin kanssa.
Lopulta he asettuivat Libanoniin, -
mistä alkoivat hyökätä Israelia vastaan.
Tämä pakotti Israelin armeijan joukkojen siirtymisen Libanoniin.
Se johti myös vuonna 1975 Syyrian sekaantumiseen -
aluksi kristittyjen puolesta, -
palestiinalaisia ja heidän muslimiliittolaisiaan vastaan.
Khomeinin vallankumouksen jälkeen -
Amal ja Hizbollahin shiia-joukot -
ryhtyivät taistelemaan Libanonissa olevia muita joukkoja vastaan.
Lyhyesti sanottuna -
viime kuukausina Libanonin talous on romahtanut.
Esimerkiksi Libanonin liira-valuutan -
pitäisi olla sidottu dollarin arvoon.
1 dollari on nyt 1500 liiraa.
Valuutan arvo on laskenut n. 80-90 %.
Tämä tarkoittaa, että edes sotilaat eivät voi saada kunnollista palkkaa.
Mikään ei estä maata repeytymästä palasiksi.
Hizbollahin sotajoukot ovat maan vahvin.
On ulkopuolisia joukkoja, kuten Iran ja Ranska, -
joka yrittää muodostaa jonkinlaista korruptio-vapaata hallitusta.
Libanonin presidentti Aoun, joka on perustuslain mukaan kristitty, -
ei päässyt sopimukseen pääministeri Saad Haririn kanssa, -
joka on perustuslain mukaan sunni.
Parlamentin puheenjohtaja Nabih Berri on puolestaan shiia-muslimi.
Hän jätti Hizbollah-järjestön, -
joka on välillä ollut hänen kumppaninsa ja välillä kilpailijansa.
Saad Hariri nimettiin siis pääministeriksi.
Hassan Diab on virkaa hoitava pääministeri, jolla on Hizbollahin tuki.
Hariri puolestaan on Hizbollahia vastaan.
Libanonissa ei ole toimivaa demoratiaa.
Viime elokuun kauhean Beirutin räjähdyksen syitä tutki tuomari.
Hänet kuitenkin syrjäytettiin -
ennen kuin hän ehti nimetä poliitikkoja vastuuseen teosta.
Lakipykälät eivät siis päde Libanonissa.
Valitettavasti tämänhetkisen korona-kriisin takia -
toimittajien on vaikea päästä Libanoniin.
Tilanteesta raportointi on siis lähes mahdotonta.
Haluankin kysyä teiltä, Paula.
Ennen korona-kriisiä matkustitte usein Libanoniin.
Olitte siellä myös tämän kampanjan alkuvaiheessa.
Kertokaa teidän näkemyksenne, miten tilanne on siitä lähtien kehittynyt.
Viimeksi olin Beirutissa viime elokuussa räjähdyksen jälkeen, -
jossa menehtyi yli 200 ihmistä.
Tyytymättömyys maassa on lisääntynyt.
Olin siellä myös v. 2015 jätekriisin aikana, -
jolloin miljoonat roskasäkit täyttivät Beirutin kadut.
Esimerkiksi Beirutin räjähdyksessä -
maan hallituksen kustannusarvio korjauksista oli 15-20 mrd dollaria.
Kansalaiset puolestaan eivät luota hallitukseen, -
koska hallitusta syytetään räjähdyk- sestä samoin kuin jätekriisistä.
Ihmisten tyytymättömyys lisääntyy, -
he eivät yksinkertaisesti luota hallitukseen.
Maassa on poliittinen umpikuja ja talouskriisi, kuten Amir mainitsi, -
kasvavaa köyhyyttä, Beirutin räjähdys sekä tietysti korona.
Libanonissa on tiukka sulku ja kuolleita on noin 6000.
Maassa tullaan näkemään enemmän mielenosoituksia.
On harmi, ettei kansainvälinen media uutisoi maan tapahtumista.
Kansalaiset ovat hyvin turhautuneita.
Ongelma on, etteivät mielenosoitukset ole yhtenäisiä.
Sekalaiset ryhmät marssivat kaduilla ja purkavat turhautumistaan.
En kuitenkaan usko ihmisten haluavan uutta vallankumousta.
He haluavat välttää sisällissotaa.
Luottamus hallitukseen on ennätysalhaalla.
Tr. Boms, teidän näkemyksenne?
On tärkeä nähdä, miten mielenosoitukset ovat muuttuneet.
Libanonissa on ollut mielenosoituksia Hizbollahin puolesta ja vastaan.
On mielenkiintoista, että viime viikkojen ja kuukausien aikana -
osa shiia-leiristä, joka kattaa puolet Libanonin muslimeista, -
ja se on jakautunut Amaliin ja Hizbollahiin, -
on alkanut turhautua johtajiinsa.
Viime viikkoina olen huomannut mielenkiintoisia iskulauseita.
Esimerkiksi Hizbollahin johtaja Nasralla kehuskeli -
varustelullaan ja ohjuksillaan.
Ihmiset vaativat häntä myymään ohjukset ja käyttämään rahat ruokaan.
Tällaisia iskulauseita esiintyy myös shiiojen leirissä.
Nämä ovat huomionarvoisia.
Toisaalta maroniittipatriarkat puhuvat -
Libanonin kansan moraalista.
Libanonin ei tulisi olla ulkovaltojen hallinnassa.
Tällä viitataan selkeästi Iraniin.
Tämä dynamiikka sekä talous- ja koronakriisit -
voivat aikaansaada jotain uutta.
Hizbollah on saanut kannatusta myös maan hallituksessa.
Nyt se saattaa menettää valtaansa.
Ranska ja nimitetty pääministeri Saad Hariri -
yrittävät muodostaa asiantuntija-hallitusta.
Hizbollah ei halua tätä.
Silloin hallituksesta lähtisi terveysministeri Hamed Hasan -
sekä teollisuusministeri Imad Hoballah.
He auttoivat Hizbollahia saamaan vaikutusvaltaa ja varoja.
He pitivät kiinni vaikutusvallastaan taloudellisin keinoin.
Nyt kaikki varat ehtyvät.
Tämä kriisi voi siis olla merkittävä -
poliittisen kehityksen kannalta.
Toinen tärkeä tekijä on Venäjä.
Hizbollahin delegaatio vieraili Moskovassa 10 pv sitten.
Heidät vastaanotettiin epävirallisesti -
ja pyydettiin pitämään matalaa profiilia.
Joidenkin tietojen mukaan heitä pyy- dettiin palauttamaan ohjukset Iraniin.
Jerusalemiin kerrottiin ohjusten sijainnit.
Hizbollah ei ollut tästä mielissään.
Tämä osoittaa Venäjän olevan todellinen välimies Lähi-idässä, -
Libanonissa, Syyriassa sekä kauempana.
Israel näkisi Libanonin mielummin Venäjän kuin Iranin hallinnassa.
Kohta kysytään Paulalta Venäjän näkökulmaa tapaamiseen.
Herra Oren, Libanonin yhteiskunta koostuu monista eri lahkoista.
Sunni- ja shiia-muslimit -
muodostavat enemmistön Libanonin maassa asuvasta väestöstä.
Toiseksi suurin ryhmä ovat maroniitti-kristityt.
Yritetään kuvata maan monimutkaista tilannetta.
Rafik Al-Haririn kansainvälinen lentokenttä on nimetty -
Hizbollah-soturin n. 15 v. sitten murhaaman pääministerin mukaan.
Hän oli liian Hizbollah- ja Iran-vastainen.
Lentokentältä Beirutiin johtava moottoritie on nimeltään -
Ajatolla Khomeini.
Hän aloitti islamilaisen vallankumouksen, -
ja auttoi Irania edistämään vallankumouksellista aatettaan -
Lähi-idässä sekä maailmalla.
Miten Israel ja muut länsimaat sekä mukana oleva Venäjä -
pystyvät käsittelemään ja valvomaan näin monimutkaista tilannetta?
Libanonin tilanne on mahdoton.
Se alkoi ottomaanien aikana ja Beirutin alueiden yhdistymisestä -
Libanonin vuorialueisiin -
kuten Shuf ja Bekaa sekä Libanonin köyhä eteläosa.
Se oli epäloogista, -
ja sekoitti Beirutin homogeenisyyttä.
Se on luultavasti peruuttamatonta.
Sitä ei pystytä enää peruuttamaan.
Osapuolet tulevat yhä olemaan toistensa kimpussa.
Vain Hafiz Assadin kaltainen vahva johtaja -
puhumattakaan muista diktaattoreista kuten Gaddafi tai Saddam Hussein, -
voisi hallita Libanonia rautaisella otteella ulkoa käsin.
Yksistään Libanon ei pysty hallitsemaan itseään.
Pyydän jo nyt Paulan lupaa, -
sillä aion listata -
useita p-kirjaimella alkavia termejä: -
politiikka, populaatio, propaganda, prestiisi -
sekä Hizbollahin haluamat täsmäohjukset.
Vastapuolena on köyhyys.
Kansalaiset ovat erittäin köyhiä.
Heillä ei ole varaa elintarvikkeisiin.
Pankkitilit on suljettu.
Maa on romahduksen partaalla.
Kun joku ulkopuolinen, kuten presidentti Macron, -
yrittää tulla ratkaisemaan tilanteen, ne poliitikot, -
joilla on paljon menetettävää, estävät hänen pääsynsä Libanoniin.
Jostain täytyy siis joustaa.
Muissa tapauksissa voidaan olettaa armeijan puuttuvan tilanteeseen -
niin kuin v. 1958, jolloin kenraali Shihabista tuli maan presidentti.
Nyt Hizbollah on paljon vahvempi kuin Libanonin armeija.
Näin ei siis tule tapahtumaan.
Kansainvälinen ja Ranskan tuki ovat tietenkin -
merkittävän muutoksen edellytyksiä.
Se on välttämätöntä Libanonin pelastamiseksi.
Vuoden 2021 ennusteen mukaan -
45 % maan yrityksistä menee konkurssiin.
Yksi p:llä alkava sana on Palestiina.
Libanonilla ei ole syytä taistella Palestiinan puolesta, -
kun he itse hädin tuskin selviytyvät.
On sääli, ettei Libanon pääse sopuun Israelin kanssa vesialuekiistasta -
Välimeren talousvyöhykkeellä.
Israel olisi voinut jakaa alueen kaasuresurssit.
Pullonkaula on Hizbollah ja sen syyt eivät liity mitenkään -
Libanonin kansalaisten hyvinvoinnin edistämiseen.
Paula, mitä voitte kertoa Moskovassa järjestetystä tapaamisesta?
Esittikö Venäjä konkreettisia vaati- muksia Iranin tukemalle Hizbollahille?
Venäjä tietysti katsoo laajempaa näkökulmaa, -
joka on Assadin hallinnon pelasta- minen täydelliseltä romahdukselta.
Tapaaminen järjestettiin kuun alussa.
Hibollahin asema on selkeästi heikentynyt.
Aiemmin mainittiin Hizbollahin menettävän kannatustaan.
Kysymys kuuluu, pystyykö Venäjä esittämään Hizbollahin vahvempana -
pelaajana Libanonin tilanteessa.
Libanon on tärkeä Venäjälle, -
koska Venäjä laajentaa vaikutus- valtaansa sinne Syyrian kautta.
Esimerkiksi Venäjän armeija taistelee Syyriassa Hizbollahin rinnalla -
tukeakseen Syyrian presidentti Bashar al Assadin hallintoa.
Libanonin tämänhetkinen epävakaus -
ei välttämättä ole huono asia Venäjälle.
Venäjä siis käyttää tilannetta hyödykseen.
Venäjä ei välttämättä halua hallituksen romahtavan.
Sen mielestä protestit ajavat myös länsimaiden intressejä.
Ranska on tiiviisti mukana Libanonissa.
Ranska pyrkii myös lähentymään Venäjän kanssa.
Ranska haluaa Venäjän osallistuvan sekä toivoo rauhanomaista ratkaisua.
Presidentti Putinin sanat voivat jäädä vain puheen tasolle.
Hän ei välttämättä halua Libanonin hallituksen romahtavan.
Venäjän politiikka ei yleensä tue sellaista, -
koska se voisi sytyttää vastaavaa Venäjällä -
ja koska Venäjä uskoo laillisiin hallituksiin, jotka valitaan vaaleilla.
Emme tiedä tarkkaan Venäjän vaatimuksia Hizbollahille.
Venäjällä on kuitenkin yhä tärkeämpi rooli Libanonissa.
Tr. Boms, otetaan Turkki mukaan kuvioon.
Beirutin sataman räjähdyksen jälkeen-
Libanonissa vieraili useita Turkin viranomaisia -
kuten Mevlut Cavusoglu sekä Turkin varapresidentti.
He yrittivät tarjota Turkin apua -
niin Libanonille yleisesti kuin sunni-muslimeille.
He pyrkivät tällä jollain tavalla korvaamaan Saudi-Arabian.
Mikä on teidän näkemyksenne?
Turkin toiminnassa ei ole mitään uutta.
Presidentti Erdogan on pyrkinyt vahvistamaan Turkin asemaa alueella.
Se on kohdannut useita esteitä.
Turkin taloudelle asetetut pakotteet -
ovat johtaneet maan valuutan heikkenemiseen.
Turkki on menettänyt liittolaisia toisensa jälkeen.
Turkin presidentti haluaisi saada Libanonista uuden liittolaisen.
Tämä on mielenkiintoista myös laajemmasta -
geopoliittisesta näkökulmasta.
Jos Turkki auttaa sunneja, -
ja lopulta muodostetaan hallitus, joka entisestään heikentää Hizbollahia, -
Libanonin tilanne voi muuttua.
Jos Turkilla nähdään olevan yhtä positiivinen rooli kuin esim. Ranskalla,
voi presidentti Erdogan saada tästä lisäpisteitä -
myrskyisissä suhteissaan Eurooppaan.
Tämä ei ole tässä kontekstissa kaikkein tärkein tekijä.
Tulee kuitenkin muistaa, että Turkki on tullut jäädäkseen.
Presidentti Erdogan ei jätä käyttä- mättä mahdollisuutta lisätä valtaansa.
Herra Oren, mikä on Yhdysvaltain rooli tässä haasteellisessa tilanteessa?
Jääkö Yhdysvallat vain lehdistötiedotteiden tasolle -
vai toimiiko se myös käytännössä kentällä?
Miten toimii yhteistyö Israelin ja amerikkalaisten välillä?
Muistetaan, että Yhdysvallat toimi välittäjänä Israelin ja Libanonin -
vesialuekiistassa edellisen hallituksen aikana -
presidentti Donald Trumpin alaisuudessa.
Kun katsotaan, mitä Bidenin hallinto on tehnyt -
ensimmäisten kahden kuukautensa aikana, -
se on asettanut sisäpolitiikan ulkopolitiikan edelle, -
diplomatian sodankäynnin edelle -
ja Kaukoidän Lähi-idän edelle.
Se ei ole vielä muodostanut omaa alueellista politiikkaansa.
Ehkä se odottaa, että Israeliin saadaan vakaa hallitus.
Se ei ole vielä keskittynyt mihinkään Lähi-idän ongelmiin, -
paitsi ehkä Jemeniin.
He viestittivät tiukasti Saudi-Arabialle, -
että ihmisoikeudet ovat strategisia intressejä tärkeämpiä.
Bidenin hallinnon yllätykseksi Saudi- Arabia näytti noudattavan pyyntöä.
Saudit tekivät kuitenkin YK:n kautta oman aloitteensa.
Siitä huolimatta Jemenin sota on musertava.
Huthit eivät ole perääntymässä, ja niillä on myös Iranin tuki.
Libanonin tilanne on Bidenin tärkeysjärjestyksessä hyvin alhaalla.
Hän ei ole vielä pystynyt keskittymään Libanoniin.
Ehkäpä jos Libanon huomenna julis- tettaisiin epäonnistuneeksi valtioksi, -
tai jos maahan syttyisi sisällissota, nälänhätä tai muu katastrofi, -
Biden puuttuisi siihen.
Tällä haavaa se ei kuitenkaan ole heidän asialistallaan.
Sillä ei saada tarpeeksi julkisuutta.
Nti Slier, mikä on Libanonin tämänhetken suurin haaste -
ja miten se voitaisiin ratkaista?
Otetaan huomioon kaikki edellä mainitut seikat.
Kaikkein tärkein on uuden hallituksen muodostaminen.
Asia on ollut jäissä 7 kuukautta.
Hiljattain presidentti ja pääministeri Hariri järjestivät tapaamisen.
Hariri ajaa asiantuntijahallitusta.
Presidentti Aoun ajaa omia ehdokkaitaan.
Hariri vastaa haluamalla muodostaa vähemmistön, -
joka voi tyrmätä kaikki ehdotukset.
Lisäksi maan kansalaisten mielestä poliittinen väittely ei tuo ratkaisuja.
Mielestäni Hizbollah haluaa -
mielummmin pitää tilanteen hallinnassa kuin ratkaista sitä.
Tietysti se seuraa tukijansa Iranin tilannetta -
sekä Joe Bidenin hallintoa, -
ja sitä, päästäänkö neuvotteluissa ratkaisuihin.
Tämä vaikuttaa Hizbollahin Iranilta saamaan rahoituksen määrään.
Libanonista voi pian tulla epäonnistunut valtio.
Mielestäni tästä tilanteesta pitäisi uutisoida enemmän.
Kyse ei ole vain Libanonin sisällä tapahtuvista asioista, -
vaan sen vaikutuksista Lähi-itään.
Tr. Boms, miten näette tilanteen kehittyvän ja mitä tulisi tehdä?
Tämä on tietysti tullut osaksi -
kansainvälistä näyttämöä.
EU:n ulkoministereiden viimeisimmässä tapaamisessa -
Ranskan ulkoministeri Jean-Yves Le Drian vetosi -
EU-maita ottamaan Libanonin tilanteen asialistoilleen.
Kansainvälinen yhteisö ei tällä hetkellä näytä olevan kovin kiinnostunut tästä.
Kuten kuulimme, viimeisen vuoden aikana kansainvälinen yhteisö -
on ollut kiireinen muissa asioissa.
Libanonin merkittävin haaste on Hizbollah.
Se vaikuttaa merialueiden sopimukseen, -
joka voisi pitkällä aikavälillä vaikuttaa Libanonin talouteen.
Se myös estää muodostamasta hallitusta, -
joka voisi nostaa Libanonin tästä kriisistä.
Se on kytkökissä myös Iraniin.
EU, Yhdysvallat, Israel sekä arabi-sunnivaltiot -
yhdessä Venäjän kanssa -
pyrkivät heikentämään Iranin vaikutusvaltaa -
ja samalla Hizbollahin vaikutusvaltaa.
Tämä on Libanonin haasteen ydin.
Libanonissa Hizbollahin vastustajat pelkäävät menettävänsä Libanonin.
Marinaattipatriarkat ovat sanoneet, -
että muut alueen valtiot, viitaten Israeliin etelässä -
sekä Persianlahdelle, -
ovat pyrkineet ratkaisemaan konflikteja diplomatian keinoin.
Miksei Libanonissa voisi tehdä näin? Tämä ei tietysti ole Hizbollahin tapa.
Jos tämä liikehdintä vahvistuu, -
Libanon voi ottaa askelia eteenpäin.
EU, Yhdysvallat sekä sunnivaltiot auttavat mielellään Libanonia, -
kunhan Hizbollah on poistettu kuviosta.
Aikamme on lopussa. Kiitos nti Slier, tohtori Boms, -
sekä herra Oren.
Kiitos katsojillekin, nähdään ensi kerralla!
Suomennos: Sonja Mattayev